19 



bladlikt med den mångcelliga växtpunkten belägen på gränsen mellan den stam- 

 lika och bladlika delen, sällan strängformigt eller blåslikt, kort skaftadt eller 

 helt bladlikt utan begränsad växtpunkt, men längst tillväxande nära basen, 

 bestående af olikartade parenkymatiska väfnader och hyflika cellrader. 



1. UNDERFAM. ALARIE/E Kjellm. raser. 



Sporangier små. Sporangiebärarnes toppcell med ytterväggen starkt för- 

 tjockad och gelinerad. Skott nedtill stam-, upptill bladlikt. Den bladlika delen 

 med medelnerf och hårgropar. Slemkörtlar saknas. 



1. AL ARIA Gr ev. Alg. Brit. s. XXXIX. 



Sporangieställningar bildande ett sammanhängande skikt, som bekläder till 

 större eller mindre del båda ytorna af bladlika, tvåsidigt under skottets växtpunkt 

 utvecklade sidoskott, sporofyller. 



Gametangier okända. Sporangier nästan cylindriska eller svagfc klubblika, 

 omkring 50 fl långa och 10 fA tjocka. Sporangiebärare tvåcelliga med toppcellen 

 i spetsen tvärhuggen. Rot ursprungligen en häftdyna. Denna ersattes snart af 

 ett i storlek tilltagande rotsystem, bestående af talrika från skottets nedre del nä- 

 stan kransvis utgående, vanligen greniga, i en häftdyna slutande, trådlika birötter. 

 Skottets stamlika del trind eller sammantryckt utan vingkanter, vid växtens öf- 

 vergång i fertilt tillstånd under växtpunkten utvecklande tvåsidigt stälda, bladlika 

 sidoskott, af begränsad tillväxt, som slutligen utbilda en större eller mindre sorus 

 på hvardera ytan. Skottets bladlika del, som årligen fälles, utan sidobildningar. 

 De grunda hårgroparna strödda. Skott bestående af en tydligt utpräglad ytlig 

 assimilationsväfnad, af ledande-stödjande parenkymväfnader och en axil, af hyflika 

 cellrader bildad (lednings-) väfnad. Assimilationsväfnaden småcellig, kromatofor- 

 rik, i hela det unga skottet enskiktig, i äldre skotts stamlika del mångskiktig, 

 slutligen hos vissa arter ombildad till ett slags fällbark. Den parenkymatiska le- 

 dande-stödjande väfnaden i skottets stamlika del bildad af inåt i längd och vägg- 

 tjocklek tilltagande porceller, de yttre rundadt kantiga, nästan isodiametriska, de 

 inre nästan prismatiska med silskiflikt genombrutna tvärväggar. De hyflika cell- 

 raderna längs- och tvärgående— slingrande, vid tvärväggarne ofta nästan klottormigt 

 utvidgade. 



Litteratur. Reinke, Beitr. Tange s. 378. J. Ag. Grönl. Lam. och Fuc. s. 20. 

 Kjellm. Alg. aret. Sea s. 212. 



A. Medelnerf i tvärgenomskärning 4-sidig A. esculenta. 



B. Medelnerf i tvärgenomskärning 2-eggad. 



A. Den icke sporofyllbildande stamlika skottdelen 3 — 6 cm 

 lång. Den bladlika skottdelen äggrundt lancettlik, tunnt 

 pergamentartad A. Pylaii. 



B. Den icke sporofyllbildande stamlika skottdelen 15 cm 

 och derutöfver läng. Den bladlika skottdelen jembredt 



aflång med äggrund bas, nästan papperstunn A. membranacea. 



1. Alapia esculenta (L.) Grev. anf. st. s. 25. Fueus esculentus L. Mänt. 

 s. 135. 



Skottets stamlika del till hela sin längd nästan trind, den bladlika jembredt 

 lancettlik — nästan lancettlik med spetsig bas. Medelnerf i genomskärning fyr- 

 sidig, hög, skarpt af satt åt sidorna. Sporofyller jembredt tunglika— lancettlika. 



Hufvudformen. Skottets bladlika del jembredt lancettlik med långt ned- 

 löpande vigglik bas. Pig. Turn. Hist. fuc. t. 117. Exs. Aresch. Alg. scand. 



