14 



bildning af nyskofct från äldre skottrester, nästan likformigt gaffelgrenigt, 10—15 

 cm högt. Grenveck trånga. Slutligen talrika generationer skott stamlika, sam- 

 mantryckta, groft trådtjocka. Bandlika skott tunnt läderartade, långsträckta, 

 jembreda eller vigglika, 2 — 3 mm breda, olivbruna, åtminstone de yngre efter 

 torkning genomskinliga. Hårgropar temligen talrika, mest anordnade i en rad 

 på hvarje sida om medelnerfven, öppna, stora, utstående. Beceptakler enkla, 

 skaftade, cylindriskt ellipsoidiska eller spolformiga, stundom uppblåsta, öfver 5 

 mm långa, 2 — 4 mm tjocka. Skafidier glesa, olikformigt anordnade, starkt ut- 

 stående. Mycket svår att skilja från Fucus inflatus « finmarkicus i dess fina 

 former. — f. 2. Pylaissei J. Ag. anf. st. Exs. Aresch. Alg. Scand. n:o 201. 

 Större än hufvudformen, men stundom smalare än den och något mera spärr- 

 grenig med mot skottsystemets omkrets i bredd aftagande skott. Hårgropar 

 mycket få eller inga. Beceptakler cylindriskt spolformiga, 1 — 2 cm långa. Fu- 

 cus linearis Oed. Fl. dan. t. 351 är antagligen denna eller en med den mycket 

 närbeslägtad form. 



Öppen och skyddad kust, i klipphålor inom litoralregionen, något sällskaplig 

 I— IV, 5-10. 



N. nv. — n. kusten, spr., sp. (?) — Angifven för Nordamerikas no. kust och Grön- 

 lands sv. kust. 



6. Fueus Fueei De la Pyl. Fl. Terre neuve s. 87. 



Skottsystem olikformigt gaffelgrenigt. Stamlika skott mycket grofva, 5 mm 

 och derutöfver tjocka. De öfre bandlika skotten platta med otydlig medelnerf, de 

 öfriga tvåeggade. Beceptakler sammantryckta — platta med små, föga utstående 

 tvåkönade skafidier. 



Häftdyna tjockt kägelformig. Skottsystem tätt, rikt med trånga grenveck, 

 10 — 20 cm högt. Slutligen talrika generationer skott stamlika. De äldre af dessa 

 nästan trinda, de yngre sammantryckta. Bandlika skott viggelika eller jembreda, 

 5 — 8 mm breda, än af nästan lika bredd i hela skottsystemet än tilltagande i bredd 

 mot dess omkrets, i kanten ofta oregelbundet uppflikade, läderartade, blekt oliv- 

 bruna, efter torkning genomskinliga och vid genomfallande ljus tätt punkterade af 

 de mycket talrika, nästan alltid slutna hårgroparne, de äldre tvåeggade, till en 

 tredjedel eller hälften af sin bredd bestående af den grofva, starkt upphöjda me- 

 delnerfven, de yngre och särskildt slutskotten platta med åt sidorna icke begrän- 

 sad nerf. Beceptakler mest enkla, tydligt begränsade, ofta nästan skaftade, jem- 

 bredt lancettlika, oftast omkring 3 cm långa och 5—6 mm breda. Skafidier tätt- 

 sittande. 



Öppen kust, berg- och stenbotten, litoral, enstaka, I — IV, 6 — 8. 

 N. nv.— n. kusten, Nordland i Skserstadfj orden och Lofoten (Kleen); Finmarken: 



Ingo (Foslie). — New Foundland. 



7. Fueus distiehus L. Syst. Nat, 2, s. 716. (J. Ag. Spetsb. Alg. Till. s. 37.) 



Skottsystem nästan likformigt gaffelgrenigt. Stamlika skott groft trådtjocka. 

 De öfre bandlika skotten nästan platta med otydlig medelnerf de öfriga två- 

 eggade. Beceptakler trinda, utdraget eller cylindriskt spolformig med stora, starkt 

 utstående, tvåkönade skafidier. 



Fästdyna grof, vid, men låg. Skottsystem ursprungligen nästan likformigt 

 gaffelgrenigt glest, men genom riklig bildning af nyskott från äldre skottrester 

 slutligen oregelbundet förgrenadt, tätt, omkring 10 — 15 cm högt. Grenveck öppna. 



