11 



Stenbotten vid och i flod- och bäckmynningar, stundom, (f. laeustris) i in- 

 sjöar belägna nära och stående i samband med hafvet, litoral, något sällskaplig, 

 I—IV{?) y 5—8 (åtminstone). 



N., v. kusten spridd: Bukkefjord (Blytt enl. Aresch.); Throndhjem; flerestädes i 

 Nordland såsom OrnEes^ och Kjaärringöen (Wg), Kosmovandet (f. laeustris) 

 och strömmen mellan denna insjö och Balnses fjorden, Indyr nära Gudeskåls 

 prestgård (Kleen). — No. Atl., södra Frankrike norrut; s. Östersjön. 



4. Fueus Aresehougii Kjellm. mscr. nytt. namn. F. Sherardi Aresch. Fuc. och 

 Pycnoph s. 106, delvis. 



Bandlika skott låderartade med grof medelnerf. Receptakler klotformiga 

 eller klotformigt ellips oidiska. Skafidier tvåkönade. 



Hufvudformen. Skottsystem glest. Bandlika skott tunnt låderartade med 

 talrika, ej utstående hårgropar. Exs. Aresch. Alg. scand. n:o 54. Häftdyna 

 liten, upphöjd. Skottsystem yfvigt, glest, af många generationer skott, 10—30 

 cm högt, nästan genomfördt gaffelgrenigt med talrika grundskott särskildt efter 

 receptaklernas upplösning. Stamlika skott något späda, 1—2 mm breda. Band- 

 lika skott slutligen lataliga, släta, plana, jembreda och jembredt vigglika, om- 

 kring 8 mm breda. Blåsor saknas. Beceptakelgrenar mycket talrika, icke eller 

 blott genom något mindre längd skilda från de sterila; oftast nästan alla slut- 

 skott receptakel bärande eller omdanade till receptakler. Beceptakler sällan ur- 

 ringade eller gaffel gr eniga, 0,5 — 1 cm långa; — f. 2. nana Kjellm. mscr. 3—5 

 cm hög med nästan halfklotformigt, mycket tätt skottsystem och tydligt utstå- 

 ende hårgropar. 



/S borealis Kjellm. Alg. aret. Sea s. 202. l ) Mindre och grof re ån hufvud- 

 formen med de bandlika skotten mera låderartade och oftast krusiga eller spiral- 

 vridna, nästan utan hårgropar. 



Öppen och skyddad kust, bergbotten, litoralregionens öfre och (f. nana) 

 öfversta del, något sällskaplig, I— IV, 6 — 9(11). 

 Skandinaviens v.— n. kust Sk.— Finm., teml. allm. och ymn.; hufvudformen vid 



Sveriges kust; f. nana och /3 borealis N. Nordl.- Finm. — No. Atl., 



Frankrike och England. 



Fueus inflatus M. Vahl. Fl. dan. t. 1127. 



Bandlika skott platta med grof, i slutskotten oftast nästan omärklig medel- 

 nerf. Receptakler långsträckta, till omkretsen oftast jembredt lancettlika eller af- 

 långa. Skafidier tvåkönade. 



a finmarkieus Kjellm. mscr. Bandlika skott köttigt låderartade, jembreda 

 eller jembredt vigglika, olivbruna, åtminstone de yngre efter torkning genomskinliga 

 och vanligen glänsande. Grenveck vida. Skafidier glesa, olikformigt ordnade. 



Hufvudformen. Omkring 20 — 30 cm hög. Bandlika skott 5 — 10 mm 

 breda, ej aftagande i bredd mot skottsystemets omkrets. Grenveck mycket vida. 

 Blåsor saknas vanligen. Receptakler trinda, enkla, cylindriskt spolformiga eller 

 en gång gaffelgreniga med längre eller kortare kägellika eller kågellikt cylindriska 

 grenar, 4—8 cm långa, 1 — 2 cm tjocka. Skafidier stora, 1 mm och derutöfver i 

 genomskärning. Exs. Aresch. Alg. Scand. n-.o 401. Häftdyna skiflikt kägelfor- 



*) Om benämningen Fueus spiralis L. afser denna art, så är den närmast att hänföra 

 till den nordiska formen. 



