10 



I salt, bräckt och nästan sött vatten (flod- och bäckmynningar), mest på 

 skyddad kust, sten- och bergbotten, litoral, vanligen sällskaplig, I— IV, 1—12. 



Skandinaviens o. — n. kust, Medelp. — Finm.; i Bottniska viken ytterst sparsam (Krok), 

 eljest allm. och ymn. a, y och d tillhöra Vesterhafvet, /S Östersjön och 

 Bottniska viken. Bland Östersjö-formerna är dock en (från Sdm., Ög. och 

 Gtl.), som synes vara att närmast hänföra till f. subglobosa af a. Artens 

 ofvan upptagna former äro föga kända till sin utbredning. Den vanligaste 

 Östersjö-formen är hufvudformen af /S. Denna är ännu i Stockholms skär- 

 gård yppigt utbildad. F. plieata är känd från Vermdön och Grödinge i 

 Sdm. Från senare stället finnas i Riksmusei herbarium exemplar af f. nana. 

 Denna är också anträffad i Carlskrona skärgård. Härifrån och från Slite på 

 Gtl., från Fläskekron och Linköpingsskären är f. SUbeeostata känd. Af f. 

 angustifolia har förf. sett exemplar från Gtl., af f. flliformis från Bråvi- 

 ken och Oarlskrona skärgård ; öfvergångsformer till denna från Mdp. (Gull- 

 ströms bruk) och Ög. (Brå viken vid Qvarsebo). Af artens öfriga former äro 

 en del (hufvudformen af a, f. subglobosa, f. CPispa, f. vadorum) kända 

 från spridda ställen efter både Sveriges vestra och Norges vestra eller norra 

 kust, en del (f. robusta, f. flabellata, f. laneeolata, f. elongata, hufvud- 

 formen af J 1 , f. raeemosa och f. tenuis endast från Sveriges vestkust, en 

 del (f. angustifrons, f. turgida, f. fluviatilis, hufvudformen af /? subfusi- 

 formis, f. lata, f. abbreviata endast från Norges kust. — Atl. hafvets 

 europeiska kuster och de nordamerikanska från N. Carolina norrut; Hvita 

 h.; vestra Murmanska h.; Baffinsb. 



3. Fueus eeranoides L. Spec. pl. s. 1158. 



Bandlika skott helbräddade, hinnartade med fin medelnerf. Skafidieskotten 

 olika de sterila. Skafidier mest tvåkönade. 



Hufvudformen. Skottsystem gaffel- och handgrenigt med solfjäderfor- 

 mig a grenar. Receptakelgrenar mycket kortare än de öfriga, solfjäderformigt ut- 

 bredda, innehållande talrika generationer skott. Eeceptakler oftast upprcpadt gaf- 

 felgr eniga. Fig. Kleen, Nordl. Alg. t. 10, f. 4. Exs. Nordst., Wittr. Alg. exs. n:o 

 202. Häftdyna slutligen vid, svagt upphöjd. Skottsystem yfvigt, temligen tätt, 

 af mycket talrika skottgenerationer, 0,3 m högt. Stamlika skott späda, tjockt 

 trådlika. Talrika generationer bandlika skott. Dessa hinnartade, starkt aftagande 

 i bredd mot skottsystemets omkrets, i dess midt omkring 1,5 cm breda, aflåuga, 

 i dess omkrets nästan jembreda. Medelnerfven starkt utstående, men fin. Hår- 

 gropar mycket talrika, utstående. Blåsor saknas, men vissa skott stundom blås- 

 formigt uppdrifna. Receptakelgrenar ofta nästan motsatta. Eeceptakler nedåt 

 svagt begränsade, platta, köttiga, oftast upprepadt gaffelgreniga med utdraget 

 triangulära eller nästan syllika slutgrenar, 2 — 3 cm långa. Skafidier stora, tem- 

 ligen glesa, stundom enkönade; — f. 2. lacustris Kjellm. mscr. Fig. Kleen anf. 

 st. f. 1. Exs. Nordst., Wittr. Alg. exs. n:o 201. Oregelbundet gaffelgreuig. Band- 

 lika skott, 2 — 3 mm breda, i kanten något ojemna genom kantsittande, utstående 

 hårgropar. Receptakelgrenar knappt kortare än de sterila, innehållande ett fåtal 

 generationer skott. Eeceptakler sammantryckta, ogrenade, ovala. Kleen har (anf. 

 st.) visat, att denna i nästan sött vatten förekommande form genom täta mellan- 

 former sammanhänger med typisk F. eeranoides. En af dessa mellanformer är 

 Fucus vesiculosus subspec. pseudoceranoides £ Aresch. Fuc. et Pycnoph. s. 104, 

 hvilken är densamma som F. eeranoides Aresch. Phyc. scand. t. 2, f. B. 



