5 



Häftdyna upphöjd. Skottsystem yfvigt, tätt, rikt, af flere skottgenerationer, 

 8— 15 era högt. Skott jembreda eller jembredt vigglika. rännformigt hopböjda, 

 1 — 3 mm breda. Eeceptakler toppstälda, än enkla (omdanade si utskott), äggfor- 

 miga, ellipsoidiska eller spollikt cylindriska, än 1 — 2 gånger gaffelgreniga (omda- 

 nade skottsystem af sista eller sista och nästa sista ordningen, 3 mm — 3 cm 

 långa, 2 — 5 mm tjocka. Skafidier glesa, utstående, tvåkönade. Oogonier stundom 

 med tre ägg, det ena mindre än de två andra, men efter befruktning utvecklings- 

 bart. Assimilationsväfnaden af radialsträckta celler. Cellerna i ledningsväfnadens 

 yttre skikt temligen kromatoforrika. 



Skyddad och öppen kust, sten och bergbotten, litoralregionens öfversta del, 

 något sällskaplig, I — IV, 1—12. 

 N. v. — n. kusten: allm., ymn. — No. Atl. från Spanien norrut; Hvita h.; Baf- 



finsb. . 



3. FUCDS (Town.) Dcsne., Thur. Bech. Fuc. s. 13; Tourn. Inst. s. 565; 

 förändr. 



Oogonier alstrande 8 ägg. Skott bildande ett mer eller mindre genomfördt 

 gaffelgrenigt skottsystem, åtminstone såsom yngre platta, bandlika med medelnerf 

 och hårgropar, stundom med enrummiga, utanför midtlinien utvecklade bläsor. 



Oogoniernas skaftcell höjd öfver skafidieväggen. Agg vid befruktningen 

 utan ägghölje. Spermogonieställningar rikgreniga. Spermogonier ellipsoidiska. 

 Spermatozoider med rödt pigmentkorn. Skafidier oftast i utpräglade receptakler. 

 Bot en häftdyna. Skottsystem genomfördt gaffelgrenigt eller delvis gaffel- delvis 

 fjäder- eller (sällan) handgrenigt. Äldre skott ofta stamlika, bestående endast af den 

 sekundärt (genom ytcellernas tangentiala och radiala delning och genom förökning 

 af de från den yttre ledningsväfnaden utväxande stödje-elementen) förtjockade 

 medelnerfven. Blåsor oftast parvis, en på hvarje sida om medelnerfven. Skott 

 bildade af assimilations-, lednings- och stödjeväfnad. Assimilationsväfnaden en- 

 skiktig. Stödje-elementen staikt utpräglade. 

 Litteratur: Thur. Étud. phyc. s. 27—41. Eeinke, Beitr. Tång. s. 317. Eostaf. 



Beitr. Tång. s. 2. Woodw. apic. cell. Fuc. Wille, Alg. phys. anat. s. 75. 



J. Ag. Spetsb. alg. Till. s. 37. Aresch. Fuc. och Pycnoph. s. 99. 



A. Skafidier enkönacle. 



A. Bandlika skott sågade — sågadt flikiga F. serratus. 



B. Bandlika skott helbräddade F. vesiculosus. 



B. Skafidier tvåkönade. 



A. Bandlika skott hinnartade; (stundom en del skafidier en- 



könade) F. ceranoides. 



B. Bandlika skott läderartade. 



a. Eeceptakler rundade F. Areschougii. 



b. Eeceptakler långsträckta. 

 a. Bandlika skott platta. 



* Medelnerf grof, i slutskotten oftast nästan omärklig F. inflatus. 

 ** Medelnerf fin, äfven i slutskotten tydlig F. filiformis. 



p. Bandlika skott tvåeggade. 



* Skafidier små, täta. De nedre stamlika skotten 



mycket grofva (5 mm och derutöfver tjocka) — F. Fueci. 

 ** Skafidier stora, glesa. De nedre stamiika skot- 

 ten groft trådtjocka (omkr. 2 mm tjocka) -..:.. F. distichus. 



1. Fueus serratus L. spec. pl. s. 1158. 



Bandlika skott sågade — sågadt flikiga. Skafidieskotten föga olika de ste- 

 rila. Tvåbyggare. 



