66 



3. STUPOCAULON (Kutz.) Phyc. gen. s. 293 ; förändr. 



Skottsystem innehållande två slags grenar: föryngringsgrenar och vegetativa 

 kortgrenar. Fortplantningsorgan utvecklade i grenvecken. 



Garnetangier okända. Sporangier ellipsoidiska, långt eller kort skaftade,. 

 enstaka eller i grupper. Eot bestående af mer eller mindre talrika, från skott- 

 systemets nedre del utgående, nedåtväxande, sam manfil tade, trådlika, greniga cell- 

 kroppar. Skottsystem upprepadt strödt- och företrädesvis fjädergrenigt. Gren- 

 bildningen utgående från toppcellen. Skottsegment såsom äldre med mer eller 

 mindre mäktig småcellig ytterväfnad. Hår enstaka eller gruppvis i grenvecken, 

 hos sporangiebärande individ ersatta af sporangier eller sporangiegrupper. 



1. Stupoeaulon seoparium (L.) Kutz. anf. st. Gonferva scoparia L. Spec. pl. 

 s. 1165. 



Hufvudformen. Skottsystem upptill nästan genomför dt fjädergrenigt med 

 syllika, tilltrycktar-frånstående slutskott. Fig. Harv. Phyc. brit. t. 37. Syn. Spha- 

 celaria disticha Lyngb. Hydr. dan. s. 104, t. 31, A; Sph. scoparioides Lyngb. anf. 

 st. s. 107, t. 32, C. Västen bildar penselformiga, mycket täta, olivbruna, 10—15 

 cm höga, jemtoppade knippen, nedtill beklädda af en nedåt allt mäktigare, nederst 

 nästan kägellik eller knölformig, tät, sammanfiltad massa af birötter. Skottsystem 

 upptill mycket rikgrenigt med gyttrade föryngringsgrenar. Kortgrenar tätt två- 

 sidigt utgående, skiftevisa, enkla eller en gång fjädergreniga med såväl hufvud- 

 axeln som sidoaxlarne sylformiga. Segment i skottsystemets öfre del tydliga, ^— 1 

 gång så långa som tjocka. Sporangier rundadt ellipsoidiska, på fina, enkla eller 

 greniga skaft, sittande gruppvis i de öfre kortskottens veck; — f. 2. spinulosa 

 Lyngb. Sphacelaria spinulosa Lyngb. anf. st. s. 106, t. 32, B. Bildar löst på bot- 

 ten liggande, intrasslade små massor, hvarje bestående af ett större eller mindre 

 antal skottsystem. Eötter saknas. Skottsystem glesa, upprepadt greniga med 

 oregelbundet utgående, utspärrade eller tillbakaböjda, raka eller krokiga grenar, 

 omkring 3 cm långa, styfva, trådtjocka. Kortgrenar liknande tornar, enkla eller 

 med en eller annan tornlik sidogren. Håranlagen komma antingen icke till 

 utveckling eller utbildas nere eller färre af dem hvarje till en eller två grenar, 

 till formen lika dem, i hvars veck de sitta, men ofta mindre än dessa. I följd 

 häraf komma kortgrenarne att sitta än enstaka än i gi'upper af två eller tre. 

 Fortplantningsorgan okända. Sannolikt utvecklas ej sådana, utan växten propa- 

 geras genom isolering och individualisering af skottsystemdelar. 



Af hufvudformen hafva vid Skandinaviens kust endast fragment anträffats, 

 sannolikt hitförda af hafs strömmar ; f. spinulosa förekommer på skyddad kust, på 

 skalbotten, sublitoral, enstaka, antagligen 1 — IV. 



Skandinaviens v. kust, f. spinulosa, Boh. vid Lysekil (förf.) och N. vid Oxefjord 

 enligt Lyngb. Hufvudformen uppgifves af Lyngb. vara funnen dels "in 

 mari norvegico; Herb. Vahlii", dels tillsamman med f. spinulosa vid Oxe- 

 fjord. Vid de norska fyndorterna har ingendera formen sedan Lyngbyes 

 tid anträffats. — Hufvudformen: Medelh., ö. Atl. från n. Afrika norrut; 

 f. spinulosa s. Kattegat och sv. Östersjön. 



4. SPHACELARIA (Lyngb.) J. Ag. Spec. Alg. 1, s. 29; Lyngb. Hydr. dan. 



s. 103 ; förändr. 

 Skottsystem innehållande grenar af endast ett eller af två ej tydligt skilda 

 slag. Fortplantningsorgan uppkommande utanför grenvecken. 



