69 



Tofslik, mörkt olivbrun, 5 — 6 mm hög. Växtens basaldel bestående af en 

 utbredd skifiik cellkropp med trådlika, krypande, oregelbundet böjda, enkla eller 

 greniga, af celliga segment bildade längre och kortare utskott. De från denna i 

 flertal vertikalt utgående skottsystemen sparsamt greniga, innehållande sidoskott 

 af 1 — 2 ordningar, hvilka äro sinsemellan lika utbildade och knappt skilda från 

 hufvudskottet. Sidoskott af l:sta ordningen utgående efter nästan hela hufvud- 

 skottets längd, sträckvis eller öfvervägande ensidigt, utstående — nästan tilltryckta, 

 långa, nästan jemtjocka, enkla eller hos sterila exemplar med ett fåtal, vanligen 

 ensidiga och korta sidoskott af 2:dra ordningen. Hufvudskott nedtill 50 — 60, upp- 

 till 35 — 40 (å tjockt. Hår få, utgående i närheten af skottspetsarne. Groddskott 

 omvändt kägellika, svagt sammantryckta, omkring 150 (.t långa och upptill 120 [A> 

 breda, talrika, vanligen ensidigt utgående från öfre delen af hufvudskottet och 

 sidoskotten af l:sta ordningen; fig. 15, e. Gametangier och sporangier okända. 

 Alla skott tydligt segmenterade med de utvuxna segmenten 1 — 1|- gång så långa 

 som tjocka, genom längsväggar delade i ett fåtal jemhöga celler. Sällan inträder 

 efter skedd längsdelning en tvärdelning af en eller annan af vissa segments celler. 



Epifyt på Laminarior ; (enl. Lyngb. anf. st.). 

 N. Svinöer (Lyngb.) och i ISTordl. (Kleen). 



4. Sphaeelaria olivaeea (Billw.) Ag. Spec. Alg. 2, s. 30. Conferva olivacea Dillw. 

 Brit. Conf. s. 57. Fig. Pringsh. Sphacel.-Eeihe t. 9, 10 och 11, f. 2—5. 

 Exs. Aresch. Alg. scand. n:o 410. 



Sidoskott af lika värde. Groddskott långsträckta, smärta, utan terminalt 

 hår, med två långsträckta, nästan cylindriska strålar, 



Mattformig, tät, filtlik, ofta intagande stora ytor, olivbrun, 5 — 10 mm hög, 

 bestående af en på underlaget utbredd del och från denna vertikalt utgående skott 

 och skottsystem. Den förra utgöres af en skifiik, slutligen flerskiktig och oregel- 

 bundet flikig cellkropp, hvilken utsänder horisontala, böjda, enkla och greniga 

 ofta något sammanfiltade stundom mycket långa och ställvis nya skiflika cell- 

 kroppar utvecklande strängformiga, af celliga segment bestående cellkroppar. Skott 

 och skottsystem utgående enstaka eller i mer eller mindre rika grupper, stundom, 

 särskildt såsom äldre, från sin nedre del utbildande trådlika, nedåtväxande, af 

 vanligen celliga segment bestående birötter. Hufvudskott nästan jemtjocka än 

 enkla än vid midten med få strödda, långa, tilltryckta sidoskott af l:sta ordningen, 

 knappt olika hufvudskottet än, hos äldre exemplar, 2—3 gånger upprepadt gre- 

 niga med något gyttrade, långa, vanligen tilltryckta grenar. Alla skott af nästan 

 samma tjocklek, 25—40 /t tjocka. Hår fåtaliga, utgående i närheten af sidoskot- 

 tens spetsar. Groddskott sällan förekommande. Sporangier ellipsoidiska, enstaka 

 eller i glesa grupper, på 1 — 5-celliga skaft, hvilkas celler till sin byggnad öfverens- 

 stämma med vegetativa segmentceller, vanligen klaselikt utgående såväl från huf- 

 vudskottet som sidoskotten. Gametangier okända. Alla skott tydligt segmen- 

 terade med segmenten såsom fullt utbildade alltid uppdelade genom längsväggar, 

 stundom också mer eller mindre rikligt genom tvärväggar. Segmentens längd 

 från mindre till något större än tjockleken. 



Mest skyddad ktist, bergbotten, stundom på pålvirke och snäckskal, litoral 

 eller stundom sublitoral, något sällskaplig, I — IV, 1. 

 Skandinaviens v. -n. kust, Sk.— Finm. spr., sp. — IT. Atl. från Frankrike och 



Ehode Island norrut; v. Östersjön; Baffmsb.; äfven uppgifven för tropiska 



och subtropiska Stilla oc. 



