75 



7. Ectoearpus esespitulus J. Ag. Alg. med. s. 26. Fig. Kjellm. Ectocarp. t. 



2, f. 6. 

 Gametangier äggrunda — rundadt ellipsoidiska, 45 — 75 f.i> tjocka. Vertikala 

 skottsystem gr eniga efter hela sin längd, nedtill 40—50 fl tjocka med tydligt be- 

 gränsade sekundära växtpunkter. Kromatoforer bandlika, upprepadt greniga, en 

 —fa i livar je cell. 



Tofslik, gles, redig, slak, gulbrun, 5—20 mm hög. Birötter få, utgående 

 endast från de vertikala skottsystemens nedre celler, enkla eller upprepadt gre- 

 niga. Vertikala skottsystem med tydligt urskiljbar hufvudaxel, som efter hela sin 

 längd bär glesa, strödda, eller motsatta dels långa, slaka, nästan jemtjocka dels 

 styfva, syllika grenar af l:sta ordningen, de senare alltid enkla, de förra enkla 

 eller med en eller annan antingen kort syllik eller längre, mot spetsen starkt af- 

 smalnande gren af 2:dra ordningen. Sporangier äggformiga eller rundadt ellipso- 

 idiska, kort skaftade. Gametangier 50 — 130 fi långa, på encelliga, temligen långa 

 skaft, strödda, motsatta eller motsatta en syllik gren. Hufvudskottet och de längre 

 sidoskotten af l:sta ordningen vid och ofvan midten bestående af korta, 4. — Igång så 

 långa som tjocka celler — de sekundära västpunkterna — ofvan och under denna 

 region af öfvervägande långa, 14- — 3 gånger så långa som tjocka celler. Dock äro 

 de celler, från hvilka grenar utgå, kortare än de tillgränsande cellerna, omkring 

 lika långa som tjocka. Celler skiflika, nästan cylindriska eller cylindriskt ellipso- 

 idiska. tunnväggiga. Kromatoforer bandlika, upprepadt greniga med oregelbundet 

 bugtiga eller sammansnörda grenar, hvilka i (vissa?) äldre celler uppdelas i större 

 eller mindre, till formen olika stycken. 



Öppen kust, skalbotten, fäst på gamla ostronskal, sublitoral, enstaka, III, 6. 

 Boh.: Väderöarna. — Medelh. Den skandinaviska, hittills föga kända växten afviker 



i åtskilligt från den i Medelhafvet förekommande E. ccespitulus. Möjligen 



är den en från denna skild art. 



8. Ectoearpus draparnaldioides Crouan. Ectoearpus fascicidatus var. dr apar - 



naläioides Crouan. Exs. n:o 24. Jfr. Kjellm. Ectocarp. s. 87. 



Gametangier syllika, 13 — 20 fl tjocka. Vertikala skottsystem greniga efter 

 hela sin längd med tydligt urskiljbar, vid basen 60- 70 fl tjock hufvudaxel, utan 

 tydligt begränsade växtpunkter. Hufvudgrenar raka, i spetsen med täta, tydligt 

 begränsade grenknippor. Slutskott syllika. (Kromatoforer bandlika, upprepadt gre- 

 niga, en— få i hvarje cell.) 



Tofslik, temligen styf, (efter torkning) mörkt olivgrön, 15 — 20 cm hög. 

 Hvarje tofs bildad af ett större eller mindre antal nedtill förenade, temligen glesa, 

 smalt cylindriska, löst sammansnodda och sammanfiltade knippor. Birötter tal- 

 rika. De vertikala skottsystemens hufvudaxel märkbart, men obetydligt afsmal- 

 nande uppåt, liksom de från dem utgående strödda, nedtill fåtaliga, upptill talrika, 

 stundom något gyttrade längre grenarne i spetsen med en tät grenknippa, hvars i 

 korta, vexelvisa rader ordnade slutgrenar afsmalna starkt uppåt och utlöpa i en 

 lång hårlik rad celler. Sporangier okända. Gametangier långspetsiga, utan steril 

 hårlik topp, 56 — 100 fl långa, strödda med korta, 1 — 2-celliga skaft. Cellbyggna- 

 den ej närmare känd. 



Epifyt på Laminaria digitata. 7 — 8. 

 N. Christianssund och Lofoten. — Frankrikes nv. kust. 



