— Medelh.; n. Atl.; s. Östersjön; Ish. Artens extraskandinaviska utbred- 

 ning dock icke närmare känd. 



12. Eetoearpus silieulosus (Dilhv.) Lyngb. Hydr. dan. s. 131.; delvis; Conferva 



siliculosa Dilhv. Brit. Conf. s. 69. Jfr. Eetoearpus confervoides f. silicu- 

 losa Kjellm. Ectocarp. s. 73. 

 Gametangier fint syllika, ofta med steril hårlik spets, vanligen 100 — 275 H 

 långa och 12—20 {(■ tjocka. Vertikala skottsystem vid basen of ver 50 /" tjocka, 

 utan tydligt begränsade växtpunkter, oregelbundet gaffelgreniga, utan terminala, 

 begränsade grenknippor, bildande yfviga, långsträckta, rostgula — rostbruna tofsar 

 eller på vattenytan utbredda, skylika, oregelbundna massor. Kromatoforer bandlika, 

 upprep adt gr eniga, en — få i hvarje cell- 



Hufvudformen. Tofslik, vidfästad. Gaffelgrenar mot skottsystemets om- 

 krets korta, äfven hos gametangie-exemplar med mer eller mindre talrika enkla eller 

 upprepadt greniga, tydligt sidostälda grenar. Exs. Aresch. Alg. scand. n:o 112, 176. 

 Tofsar temligen mättadt rostbruna, slaka, sega, yfviga, långsträckta, 20 — 40 cm 

 långa, bestående af mer eller mindre talrika, nedtill garnlika, temligen fast sam- 

 mansnodda, upptill yfviga knippor. Birötter vanligen fåtaliga. Vertikala skott- 

 system upprepadt gaffelgreniga med gaffelgrenarne särskildt hos sterila ocb spo- 

 rangie-exemplar, men äfven hos gametangie-exemplar bärande ett större eller 

 mindre antal enkla eller upprepadt, ofta mer eller mindre ensidigt greniga, tydligt 

 sidostälda grenar. Sporangier och gametangier på olika eller samma individ, de 

 förra äggrundt ellipsoidiska eller ellipsoidiska, 30 — 50 n långa och 20 — 35 /< tjocka, 

 ofta oskaftade, stundom på korta, 1 — 2-celliga skaft, strödda eller ensidigt radade 

 på grenarnes insida, de senare vanligen fint syllika eller cylindriskt syllika, det 

 senare då gametangiet afslutas med en hårlik rad celler, oftast oskaftade, strödda 

 eller ställvis ensidiga. Gaffelgrenar bestående af cylindriska eller cylindriskt 

 ellipsoidiska celler, från 2 gånger kortare till 3 gånger längre än tjocka, temligen 

 u i » tunnväggiga. Kromatoforer med smala grenar; — f. 2. nebulösa Ag. Sy st. Alg. 

 i, 1^</Ka^Y\ s 162t pig, Lyngb. Hydr. dan. t. 43, C, Bildar slutligen lösa, skylikt utbredda, 

 P)-e< J ,m m , w - vida massor. Finare, spädare och blekare än hufvudformen med de öfre gaffel- 

 l»Vttf,tf#fr5 .grenarne långa, åtminstone hos gametangie-exemplar nästan utan sidogrenar. 



Skyddad kust, helst i lugna vikar, bergbotten, mest epifyt på gröfre Fuco- 

 ideer, litoral och sublitoral, sällskaplig, II—IV, 5—9. 



Skandinaviens o. — n. kust, Stockholms skärgård —Finm. allm.— spr., ymn.— sp. — 

 Medelh.; n. Atl.; s. Östersjön; Hvita h.(P). 



13. Eetoearpus hiemalis Crouan, Exs. n-.o 26; åtminstone delvis. Jfr. Eetoearpus 



confervoides f. hiemalis och f. spalatina Kjellm. Ectocarp. s. 83 och 76. 



Gametangier groft syllika, ofta med steril hårlik spets, vanligen 140 — 450 f-i 

 långa och 20—50 /it tjocka. Vertikala skottsystem vid basen öfver 40 ju tjocka,, 

 utan tydligt begränsade växtpunkter, oregelbundet gaffelgreniga, utan terminala, 

 begränsade grenknippor, bildande mer eller mindre sammanfiltade, olivgröna tofsar* 

 Kromatoforer bandlika, greniga, en— få i hvarje cell. 



Hufvudformen. Öfre gaffelgrenar korta, särskildt hos sterila och spo- 

 rangie-exemplar med mer eller mindre talrika enkla eller upprepadt greniga, tydligt 

 sidostälda grenar. Exs. Aresch. Alg. scand. n:o 220. Tofslik, slak, seg, temligen 

 mörkt olivgrön, särskildt efter torkning. Tofsar täta, bestående af talrika, nedtill 

 förenade, upptill fria än till nästan hela sin längd yfviga än blott upptill rediga 

 och yfviga, nedtill hårdt sammansnodda och sammanfiltade knippor, 10—25 cm 



