85 



system mycket sparsamt greniga med merendels strödda, mot spetsen svagt af- 

 smalnande, regelbundet skiftevisa grenar, de flesta hos gametangie-exemplar med 

 gametangier nedanför eller ej sällan i spetsen. Hufvudaxel 30—40 fJb tjock med 

 celler 1—2 gånger så långa som tjocka. Gametangier cylindriskt spolformiga — 

 cylindriskt kägellika, korta, omkring 20—30 p tjocka. * r , — 



f divarieata Kjéllm. mscr. Skottsystem rikgr enigt med oregelbundet strödda, fa jfr"{<A £. 

 utstående— utspärrade, ofta bågböjda. ej eller svagt mot spetsen af 'smalnande grenar. / Vt 4lU Cé?-fi 



Hufvudformen (f. compacta auct.; delvis). Tofslik, vidfästad, mörkt sot- 0^/. JO /2^ 

 brun — svartbrun, hvarje tofs bestående af talrika hårdt sammansnodda, garnlika v / 

 knippor. Hufvudaxel och hufvudgrenar 45—60 (*> tjocka. Tofsar 10—15 cm höga. 

 Vertikala skottsystem med tydlig genomgående hufvudaxel, från hvilken utgå i 

 hög grad oregelbundet längre och kortare, tätt sittande, utspärrade, ofta bågböjda 

 stundom knäböjda, temligen styfva och spröda, mot spetsen knappt märkbart af- 

 smalnande, upprepadt greniga eller enkla grenar. Sporangiekedjor terminala, 

 korta, bestående vanligen af blott 2—8, nedtryckt klotrunda sporangier. Game- 

 tangier cylindriska, sällan mer än 120 fl långa och 60 /il tjocka, stundom termi- 

 nala, Skottceller nästan cylindriska, mycket krom ato forrika, 1—2 gånger så långa 

 som tjocka; — f. 2. prsetorta Kjellm. mscr. Tofslik, mörkt— blekt olivbrun, 5— 

 10 cm hög. Hvarje tofs bestående af talrika, hårdt sammansnodda och samman- 

 filtade, garnlika, luddiga, enkla eller greniga knippor. Vertikala skottsystem tem- 

 ligen glest oregelbundet och olikformigt greniga. Flertalet grenar långa, böjda 

 eller vridna. Hufvudaxel och hufvudgrenar 20—30 ft tjocka. Sporangier sällan 

 ensamma, terminala, vanligen bildande korta, ej sällan terminala kedjor. Skott- 

 celler cylindriska eller cylindriskt ellipsoidiska, 2—4 gånger så långa som tjocka; 

 — f. 3. segagropila Kjellm. mscr. Bildar små, fritt på bottnen liggande, löst 

 sammanfiltade, blekt olivbruna bollar. Skottsystem något finare, långcelligare och 

 mera oregelbundet greniga med starkare utspärrade grenar än hos föregående 

 form, hvilken den i öfrigt närmast liknar; — f. 4. SUbsalsa Kjellm. mscr. Bildar 

 mörkt olivbruna — nästan svartbruna, slutligen fritt flytande eller i andra alger 

 invecklade, något sammanfiltade, oregelbundna massor. Skottsystem glest, tem- 

 ligen regelbundet och likformigt grenigt. Hufvudaxel omkring 30 /« tjock. Skott- 

 celler 1—1^ gånger så långa som tjocka. 



Öppen (särskildt f. olivaeea och hufvudformen af y) eller skyddad kust, i 

 fritt häf eUer (f. erassiuseula) i klipphålor, berg-, sten- eller (/. elongata) död 

 botten, vanligen epifyt särskildt på Fucus vesiculosus, stundom liggande lös på 

 bottnen, kringdrifvande på vattenytan eller invecklad i andra alger (f. nebulösa, 

 /. segagropila och f. subsalsa), i såväl salt som (f. prsetorta, /. segagropila 

 och f. subsalsa) i mer eller mindre bräckt vatten, sällskaplig, I — IV (åtminstone 

 under någon form), 1 — 12; under vinter och vår företrädesvis former af et, under 

 sommar och höst former af p och y. 



Skandinaviens o. — n. kust, Vesterb. — Finm., allm., ymn. De särskilda formernas 

 utbredning ej närmare känd. Egendomliga för Östersjön äro f. prsetorta 

 och f. segagropila. — Arten är angifven för alla större hafsområden. 



4. Pylaiella(?) curta Foslie, Nye Havalg. s. 181, t. 3,-f. 4—5. 



Vertikala skottsystem i sin öfre hälft till större delen bestående af celliga 

 segment. 



Tofslik, något sammanfiltad, olivgrön, 0,5—1,5 cm hög. Birötter finnas. 

 Vertikala skottsystem med tydlig genomgående ufvudaxel, afsmalnande både 



