88 



om hög. Birötter mer eller mindre talrika. Skottsystem med tydligt urskiljbar 

 genomgående hufvudaxel, nedtill 50 — 135 fl tjock. Grenarne af första ordningen 

 hos somliga exemplar — möjligen en särskild form — fåtaliga, långt aflägsnade 

 från hvarandra, aldrig motsatta, stundom delvis ensidiga, långa, enkla eller med 

 ett ringa antal långt åtskilda, oftast enkla grenar af andra ordningen, hos andra 

 exemplar talrika, tätt sittande, oftast motsatta, temligen korta, 2 — 3 gånger upp- 

 repadt greniga med talrika, tätt sittande grenar af högre ordning, de af 2:dra 

 ordningen oftast motsatta, de öfriga strödda. Hos åter andra exemplar förekom- 

 mer en förgrening, som synes stå midt emellan dessa båda slag, men med gre- 

 narne, särskildt de af 2:dra ordningen, oftare ensidiga. Fortplantningsorgan såsom 

 unga klotrundt päronformiga, såsom fullt utbildade nästan alldeles klotrunda, 85 

 — 114, vanligen omkring 90 /*■ i genomskärning, stundom oskaftade, vanligen i 

 spetsen på en kort, 2— 4-cellig, sällan längre och mångcellig gren. I vissa (sällsynta) 

 fall, särskildt mot vegetationsperiodens slut, kunna fortplantningsorganen uppkomma 

 genom ombildning af en inre grencell eller, sedan en inre grencell delats genom 

 en längsvägg, utvecklas ur den ena af dessa sålunda uppkomna celler eller ett ur 

 hvardera af dem. De skottregioner, der cellernas tvärdelning upphört, bestå af 

 celler (och celliga segment) som äro omkring 1 — 2 gånger så långa som tjocka, i 

 tillväxtregionerna är cellernas längd 1^ — 3 gånger mindre än tjockleken. Stun- 

 dom är det endast i hufvudskottets nedre del, som en längsdelning af cellerna 

 inträder, i andra fall sträcker sig denDa delning till flertalet af hufvudskottets och 

 grenarnes af första ordning nedre celler. Antalet genom denna längsdelning 

 uppkomna celler i hvarje celligt segment vexlande mellan 2—10. 



Öppen och skyddad kust, sten- och skalbotten, sublitoral och Utoral, ofta 

 epifyt, enstaka, II -III, 5 -7. 

 Skandinaviens v. — n. kust, Boh. — Finm. spr., sp., — v. Östersjön; Ish. 



2. SCAPHOSPORA Kjellm. Algenv. Murm. Meer. s. 29. 



Encelliga fortplantningsorgan uppkomna genom ombildning af en delnings- 

 produkt af en skottcell. 



Mångcelliga fortplantningsorgan uppkomna genom upprepad längs- och 

 tvärdelning af en rad unga skottceller, slutligen ihåliga, derigenom att cellerna i 

 organets axel skilja sig från hvarandra; fig. 17, b. Hvarje dess cell vid mognaden 

 med en öppning på den fria, utåtvända sidan. De encelliga fortplantningsorganen 

 näsran klotrunda, bildande en, med en kärna försedd, före utträngande membran- 

 lös fortplantningskropp (ägg?). Deras utveckling inledes dermed att en skottcell, 

 vanligen en grencell delas genom en med grenens längdaxel parallel och mot dess 

 medianplan vinkelrät vägg i tvenne dotterceller. Vanligast är det blott den ena 

 af dessa, den på grenens inre (akroskopa) sida, som blir fertil, undantagsvis äfven 

 den yttre; fig. 17, c. Mycket sällan ombildas en skottcell utan att dela sig till 

 ett encelligt fortplantningsorgan eller är detta helt utvändigt, uppkommet genom 

 ombildning af ett grenanlag eller af toppcellen i en kort gren. Med hänsyn till 

 vegetationsorganens byggnad och utveckling öfverensstämmer detta slägte i huf- 

 vuddrag med slägtet Haplospora. 



1. Seaphospora speeiosa Kjellm. anf. st, Capsicarpella speciosa Kjellm. Ecto- 

 carp. s. 26. Fig. Kjellm. Ectocarp. t. l,f. 3. Beinke, Tilopterid t. 3,f. 1—20. 

 Växten bildar mycket glesa, rediga, nedtill mörkt, upptill blekt olivbruna, 

 5 — 20 cm höga tofsar. Birötter mer eller mindre talrika. Skottsystem med tyd- 

 ligt iirskiljbar genomgående hufvudaxel, nedtill 100—127 fl tjock. Grenar af l:sta 



