No. 2] ALGOLOGISKE NOTISER. 



Lithoikamnion r&pandum Fosl. 



Alg. Not. (1904), p. 4; Lithothamnion Lenormandi f. australis Fosl. New. 

 ZUelob. (1901), p. S. 



f. asperula Fosl. mscr. 



Overfladen i regelen mere ujevn end hos den typiske form, 

 tildels smaaknudret, og konceptaklerne lidt mindre. 



Hos den typiske form af denne art er skorpen for det meste 

 ganske jevn, og den opnaar sjelden en tykkelse af 1 mm. Pfypo- 

 thalliet er forholdsvis svagt udviklet, cellerne er i vertikalsnit 9 — 18//. 

 lange og 6 — 9 fi brede eller lasngden IV2 — 3 gange storre end 

 'bredden. Perithalliet er kraftig udviklet, cellerne er dels kvadratiske, 

 5 — 7 ft i diameter, dels og oftere svagt vertikalt forlaengede, sjel- 

 den med laengden indtil l 1 ,^ gange storre end bredden, 6 — 9 jx 

 lange og 4 — 7 fi brede, her og der med den storste laengde i hori- 

 zontal retning. Sporangie-konceptaklerne er svagt fremstaaende, i 

 regelen omgivne af en svag, ringformig fordybning, 200- 300 ( J .40) p- 

 i diameter, slimkanalernes antal 40—50. Cystokarpie-konceptaklerne 

 er subkoniske, 200—350 (400) \i i diameter; men naar den ovre 

 del bortfalder, blir de temmelig lave. Efter tomningen oploses nse- 

 sten alle konceptakler og efterlader et dybere eller grundere ar, 

 som lidt efter lidt udfyldes ved nye tilvekstlag. 



Formen asperula har i almindelighed en mere ujevn overflade 

 end den typiske form. Den er tildels smaaknudret, men dette beror 

 ■delvis paa underlagets form, og undertiden udvikles en ny skorpe 

 over den primsere. Perithalcellerne er af omtrent samme storrelse 

 som hos f. typica, dog saavidt hidtil seet ikke over 7—8//- lange. 

 Det samme synes forovrigt at vsere tilfseldet hos enkelte eksem- 

 plarer af hovedformen. Sporangie-konceptaklerne er i regelen lidt 

 mindre end hos den sidstnsevnte, 150 — 250 ;x i diameter. Sporan- 

 gierne er firdelte, ca. 80 fi lange og 30 — 60 /J- brede. Cystokarpie- 

 konceptaklerne er 150 — 260 p- i diameter. Da forskjellen saaledes 

 er temmelig uvaesentlig, synes f. asperula at maatte hen fores til 

 L. repandum, uagtet jeg vistnok kun har seet nogle faa eksem- 

 plarer af denne form. 



Lithoth. repandum staar paa den ene side naer L. Lenor- 

 mandi, men er paa den anden side nsermest forbunden med Li- 



