No. 2] ALGOLOGISKE NOTISER. 39 



er habituelt meget varierende efter de lokale forhold og isaer sub- 

 stratet. Der er endog forkroblede former, som vanskelig kan 

 identificeres. Jfr. Siboga-Exp. LXI pi. XI, fig. 8. Ogsaa i struktur 

 varierer den temmelig betydelig. Hypothalliet er koaxillaert, men 

 ikke udpraeget, danner lange buer opad og nedad uden halvcirkel- 

 formige tverbuer. Cellerne er 14—25 (32) p lange og 9 (7) — 14 

 (IS) p brede. Hos typen og en raekke andre eksemplarer fra vidt 

 forskjellige steder er perithalcellerne dels subkvadratiske eller ofte 

 rundagtige, 7 — 11 p i diameter, dels og for det meste vertikalt 

 forlaenget, 9 — 11 (14) p lange og 7—11 p brede, med mere eller 

 mindre afrundede hjorner, i daeklaget nsesten altid, nu og da ogsaa 

 i nogle af de overste cellelag horizontalt forlaenget, 4 — 7 (9) gange 

 7 — 11 p. Cellerne er naesten altid tykvaegget. Desuden forekom- 

 mer de for denne underslegt karakteristiske, skarpt begraensede 

 grupper af storre celler i stort antal. I horizontalsnit er grupperne 

 naesten cirkelformige og indtil ca. 150 p i diameter. Naar de op- 

 traeder naer overfladen har jeg tildels seet en afskalling, hvorved 

 hele gruppen eller den centrale del af denne blir synlig fra over- 

 fladen. I mediant vertikalsnit af en saadan gruppe danner cellerne 

 horizontale raekker af sedvanlig 6 — 12 celler. De er 18 (14) — 32 p 

 lange og 11 — 18 (22) p brede. Hos andre eksemplarer tildels fra 

 de samme steder er cellerne mere regelmaessige, med for det meste 

 mindre afrundede hjerner. Hypothalcellerne er af samme storrelse 

 som hos typen, men undtagelsesvis kan smaa partier vise uregel- 

 maessige altemerende korte og lange celler. Derimod er perithal- 

 cellerne hos disse eksemplarer ofte lidt storre, dels subkvadratiske, 

 7 — 11 p. i diameter, oftest vertikalt forlaenget, 9- — 18 p lange og - 

 7 — 11 p. brede, isaer i daeklaget for det meste horizontalt forlaenget. 

 Cellerne i de naevnte grupper er indtil 36 p lange. Der synes ikke 

 at vaere grund til at anse disse eksemplarer som en selvstaendig 

 form, da der forekommer talrige overgange. Sporangie-konceptak- 

 lerne hos f. typica er konvekse, men meget svagt haevet over 

 overfladen, 120 — 200 p. i diameter, hos formen med storre perithal- 

 celler indtil 230 p. I mediant vertikalsnit er laengste diameter 

 170—280 p, hos formen med storre eller indtil 330 p, men det er 

 mulig at nogle af disse repraesenterer cystokarpie-konceptakler. De 



