Bidrag till Florideernes Systematik. i- 7 



i 



Delesserieee. 



Redan i Species Algarum (pag. 676) uttalade jag den åsigt, att slägtena Hy- 

 menena och Botryoglossum endast voro att anse såsom högre utvecklingsgrader — 

 men i olika riktningar — af Nitophyllum-former. De många Nitophyllum-arter från 

 mera aflägsna haf, som sedan dess blifvit beskrifna, synas mig bekräfta denna upp- 

 fattning : man måste numera antingen låta de båda slägtena ingå i Nitophyllum, eller 

 öfverföra flera Nitophyllum-arter till Hymenena och Botryoglossum, och derjemte 

 uppställa andra arter som skiljda slägten. Men svårligen torde för de sålunda bil- 

 dade nya slägtena characterer kunna uppsökas af den beskaffenhet att de begränsa 

 dessa slägten, eller i annat afseende kunna såsom slägt-characterer godkännas. Det 

 synes således vara lämpligare, att nu uppställa Hymenena oeb Botryoglossum såsom 

 underafdelningar inom Nitophyllum. 



Inom slägtet Delesseria synas deremot de många arter, som man äfven här 

 beskrifvit, antyda att vissa förut såsom Delesseriie-former upptagna arter böra såsom 

 skiljda slägten uppställas. Såväl Grinnellia som Caloglossa synas vara egna typer, 

 hvilka väl kunna såsom skiljda slägten upptagas. 



Såväl slägtenas olika begränsning, som de många nyupptäckta arterne torde 

 sålunda både inom Nitophyllum och Delesseria göra en ny uppställning af arterne 

 behöflig, och jag skall således här nedan göra försök till en naturlig gruppering af 

 de båda slägtenas arter. 



Nitopliyllum. Cognita melius structura et fructificatione specierum, et com- 

 paratis speciebus recentius detectis, nescio sane quibus characteribus Hymenenam et 

 Botryoglossum a Nitophyllo distinguere valerem. Nitophylla, olim fronde tenuiore 

 distincta, cognitis N. pristoideo, N. cartilagineo, N. Curdieano etc", in quibus celluhe 

 multiplici strato transversaliter disponuntur, hodie hac nota ab aliis generibus discer- 

 nere non licet. Vense elevatae, quibus Hymenenam potissimum distinctam credidit 

 Greville, in multis Auetorum Nitophyllis (N. Hillise etc.) seque proveniunt. Nec sori, 

 lineas tenues flabellatas semulantes, in omnibus iis proveniunt, quas Hymenense spe- 

 cies judicarunt posteri; obveniunt nimirum in Hym. fimbriata sori singuli in sporo- 

 phvllis minutis; in Hym. latissima sori rotundati plurimi inter venas adsunt. Nec 

 denique pericarpii structura notas certas offerre mihi visa est: pericarpium tenuius 

 aut crassius a structura ipsius frondis derivandum videtur. Quod itaque jam in 

 Specieb. Algarum monui, hsec genera non nisi gradu evolutionis differre, hodie adhuc 

 magis certum puto. 



