﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  39 
  

  

  träda. 
  Detta 
  kan 
  inträffa 
  om 
  våren 
  på 
  de 
  delar 
  af 
  Ishafskii- 
  

   sten 
  t. 
  ex. 
  vid 
  Spetsbergens 
  vestknst, 
  der 
  vinterisen 
  bryter 
  

   tidigt 
  upp, 
  och 
  på 
  hösten, 
  innan 
  ny 
  is 
  bildat 
  sig 
  utmed 
  .stran- 
  

   den 
  och 
  t. 
  o. 
  m. 
  på 
  högvintern, 
  om, 
  såsom 
  det 
  sannolikt 
  ej 
  

   sällan 
  tid 
  efter 
  annan 
  händer, 
  ismassorna 
  plötsligt 
  draga 
  sig 
  

   från 
  stränderna. 
  Skildringen 
  af 
  svenska 
  öfvervintrings-cxpe- 
  

   ditionen 
  på 
  Spetsbergen 
  1872 
  — 
  73 
  visar, 
  att 
  vid 
  Spetsbergens 
  

   nordkust 
  hafvet 
  under 
  vintern 
  flere 
  gånger 
  var 
  öppet 
  intill 
  

   kusten. 
  l 
  Under 
  öfvervintringen 
  med 
  Vega 
  bildade 
  sig 
  en 
  och 
  

   annan 
  gång 
  vida 
  öppningar 
  i 
  hafvet, 
  som 
  möjligen 
  i 
  närheten 
  

   af 
  vår 
  öfvervintringsplats 
  sträckte 
  sig 
  till 
  land. 
  Af 
  de 
  der 
  

   bosatta 
  infödingarnas 
  utsago 
  syntes 
  framgå, 
  att 
  hafvet 
  någon 
  

   gång 
  under 
  vintern 
  öppnar 
  sig 
  för 
  att 
  åter 
  tillfrysa. 
  Den 
  in- 
  

   vändningen 
  kan 
  göras, 
  att 
  då 
  hafvet 
  vid 
  kusten 
  är 
  öppet, 
  luf- 
  

   tens 
  temperatur 
  ej 
  bör 
  vara 
  så 
  låg, 
  att 
  den 
  kan 
  vara 
  förderflig 
  

   för 
  alger. 
  Detta 
  är 
  visserligen 
  i 
  allmänhet 
  sant, 
  men 
  det 
  bör 
  

   märkas, 
  att 
  ingenstädes 
  förekomma 
  så 
  tvära 
  och 
  starka 
  tem- 
  

   peraturkastningar, 
  som 
  i 
  de 
  arktiska 
  trakterna. 
  Bland 
  många 
  

   bevis 
  härpå 
  vill 
  jag 
  välja 
  ett 
  från 
  Vega-färden. 
  Under 
  fe- 
  

   bruari 
  månad 
  1879 
  var 
  luftens 
  temperatur 
  vid 
  middagen 
  den 
  

   6:te 
  — 
  40°,4 
  C, 
  vid 
  samma 
  tid 
  på 
  dagen 
  två 
  dagar 
  senare 
  -f 
  0°,i, 
  

   den 
  12t:e 
  — 
  2°,o, 
  men 
  den 
  13:de 
  — 
  24°,9 
  och 
  den 
  15:de 
  — 
  29°,o 
  

   C. 
  I 
  Mosselbay 
  tillfrös 
  hafvet 
  en 
  gång 
  under 
  vintern 
  vid 
  en 
  

   lufttemperatur 
  af 
  — 
  27°, 
  6, 
  2 
  till 
  hvilket 
  låga 
  gradtal 
  den 
  sänkt 
  

   sig 
  under 
  loppet 
  af 
  några 
  timmar. 
  Det 
  behöfver 
  icke 
  förut- 
  

   sättas, 
  synes 
  mig, 
  att 
  verkan 
  af 
  en 
  lägre 
  temperaturgrad 
  måste 
  

   vara 
  långvarig 
  för 
  att 
  vara 
  menlig. 
  Liksom 
  en 
  skarp 
  frost- 
  

   natt 
  är 
  tillräcklig 
  för 
  att 
  skada 
  vegetationen 
  på 
  land, 
  lika 
  väl 
  

   böra 
  de 
  extrema 
  temperaturgraderna 
  i 
  polartrakterna 
  kunna 
  

   verka 
  förödande, 
  om 
  deras 
  verkan 
  utsträckes 
  under 
  ett 
  eller 
  

   annat 
  tidvattensskifte. 
  

  

  Om 
  luftens 
  temperatur 
  vid 
  olika 
  delar 
  af 
  Ishafskusten 
  

   lemnar 
  följande 
  tabell 
  upptysning. 
  Ur 
  denna 
  kunna 
  åtskilliga 
  

   slutsatser 
  rörande 
  Ishafsalgernas 
  biologiska 
  förhållanden 
  dra- 
  

   gas, 
  för 
  hvilka 
  jag 
  framdeles 
  skall 
  redogöra. 
  

  

  1 
  Se 
  Nordenskiöld, 
  Spetsb 
  -Exp., 
  55—58. 
  

  

  2 
  Nordenskiöld, 
  anf. 
  st. 
  sid. 
  58 
  och 
  Wijkander, 
  Obs. 
  Météor., 
  sid. 
  20— 
  21. 
  

  

  