﻿VEGA-EXPEDITIQKENS 
  VETENSKAPLIGA 
  A 
  BBETEN. 
  29 
  

  

  välja 
  ett 
  från 
  No 
  vaja 
  Semlja. 
  I 
  vestra 
  delen 
  af 
  det 
  sund, 
  som 
  

   åtskiljer 
  dess 
  begge 
  hufvudöar, 
  Matotschkin 
  Scliar 
  går 
  en 
  under 
  

  

  ebben 
  mycket 
  häftig 
  ström 
  från 
  öster 
  mot 
  vester. 
  Under 
  1875 
  

   års 
  svenska 
  expeditions 
  uppehåll 
  här 
  var 
  isen 
  i 
  sundets 
  inre 
  

   stadd 
  i 
  uppbrott 
  och 
  den 
  drifis 
  som 
  härvid 
  bildades 
  rusade 
  

   under 
  ebbtiden 
  med 
  så 
  stor 
  häftighet 
  mot 
  vester, 
  att 
  expedi- 
  

   tionens 
  lilla 
  fartyg 
  löpte 
  stor 
  fara 
  och 
  för 
  att 
  skyddas 
  mot 
  

   isen 
  oupphörligen 
  måste 
  förflyttas 
  från 
  den 
  ena 
  ankarplatsen 
  

   till 
  den 
  andra. 
  »En 
  gång», 
  säger 
  Nordenskiöld 
  i 
  berättelsen 
  

   härom, 
  »var 
  det 
  till 
  och 
  med 
  hardt 
  när, 
  att 
  de 
  i 
  sundet 
  våld- 
  

   samt 
  framströmmande 
  ismassorna 
  hade 
  ryckt 
  vår 
  lilla 
  skuta 
  

   lös 
  från 
  en 
  något 
  oförsigtigt 
  vald 
  ankargrund 
  och 
  antingen 
  

   pressat 
  den 
  upp 
  på 
  land 
  eller 
  fört 
  den 
  ut 
  till 
  sjös.» 
  1 
  Anlop- 
  

   pet 
  af 
  en 
  sådan 
  ismassa 
  kunna 
  helt 
  säkert 
  alger 
  ej 
  motstå. 
  

   Anmärkningsvärdt 
  s} 
  T 
  nes 
  det 
  mig 
  härvid 
  vara, 
  att 
  vid 
  den 
  

   obetydliga 
  ögrupp, 
  som 
  finnes 
  i 
  detta 
  sunds 
  vestra 
  myn- 
  

   ning, 
  öarnes 
  östra 
  kuster 
  helt 
  och 
  hållet 
  saknade 
  litorala 
  

   alger, 
  under 
  det 
  deremot 
  sådana, 
  om 
  ock 
  i 
  ringa 
  mängd, 
  före- 
  

   kommo 
  på 
  de 
  vestra, 
  som 
  helt 
  visst 
  voro 
  mindre 
  utsatta 
  för 
  drifis. 
  

   Tidvattnets 
  höjd 
  är 
  i 
  Ishafvet 
  jämförelsevis 
  ringa 
  och 
  i 
  

   allmänhet 
  så 
  lika 
  stor 
  i 
  olika 
  delar 
  af 
  Ishafvet, 
  att 
  äfven 
  om 
  

   inverkan 
  af 
  tidvattensströmningarna 
  på 
  algvegetationen 
  vore 
  

   en 
  annan 
  och 
  kraftigare 
  än 
  jag 
  ofvan 
  sökt 
  göra 
  antagligt, 
  den 
  

   skilnad 
  i 
  höjd 
  som 
  förefinnes 
  knappast 
  skulle 
  kunna 
  anses 
  i 
  

   mera 
  väsentlig 
  grad 
  hafva 
  bidragit 
  till 
  den 
  olikhet 
  i 
  fysio- 
  

   nomi 
  vegetationen 
  visar 
  inom 
  olika 
  större 
  områden 
  af 
  det 
  

   egentliga, 
  d. 
  v. 
  s. 
  det 
  på 
  drifis 
  under 
  sommaren 
  rika 
  Ishafvet. 
  

   I 
  östra 
  delen 
  af 
  Sibiriska 
  Ishafvet 
  och 
  vestra 
  delen 
  af 
  Ameri- 
  

   kanska 
  Ishafvet 
  är 
  ebb 
  och 
  flod 
  knappast 
  märkbar, 
  Enligt 
  

   undersökningar 
  under 
  Vega-färden 
  är 
  floden 
  på 
  öfvervintrings- 
  

   platsen 
  Pitlekaj 
  2 
  endast 
  18 
  ctmr. 
  Vid 
  Point 
  Barrow 
  uppgår 
  

   den 
  enligt 
  Markham 
  3 
  till 
  endast 
  7 
  tum. 
  Något 
  större 
  är 
  dess 
  

   höjd 
  i 
  östra 
  delen 
  af 
  Amerikanska 
  Ishafvet: 
  på 
  sydkusten 
  af 
  

   Melville-ön 
  i 
  Winterharbour 
  i 
  medeltal 
  under 
  maj 
  månad 
  2 
  

   fot 
  6 
  Va 
  tum, 
  i 
  juni 
  2 
  fot 
  7 
  tum, 
  under 
  juli 
  2 
  fot 
  S 
  l 
  rl 
  tum. 
  4 
  

   Vid 
  Grönlands 
  ostkust 
  vid 
  Sabine-ön 
  är 
  enligt 
  iakttagelser 
  af 
  

   2:dra 
  tyska 
  polarexpeditionen 
  springflodens 
  höjd 
  i 
  medeltal 
  

   4,2i 
  engelska 
  fot, 
  nippflodens 
  1,sg, 
  5 
  vid 
  Spetsbergen 
  enligt 
  Du- 
  

  

  1 
  Nordenskiöld, 
  Proven, 
  sid. 
  22. 
  

  

  2 
  Se 
  Nordenskiöld, 
  Vega-exp. 
  I, 
  sid. 
  76. 
  

  

  3 
  Markham, 
  Threshokl, 
  sid. 
  221—222. 
  

  

  4 
  Se 
  Parry, 
  Zweite 
  Eeise, 
  sid. 
  875. 
  

  

  5 
  Se 
  Koldewey, 
  Zweite 
  deutsche 
  Polarf. 
  II, 
  sid. 
  658. 
  

  

  