﻿24 
  KJELLMAN, 
  NORRA 
  I 
  S 
  HAF 
  V 
  E 
  T 
  S 
  ALG 
  F 
  LO 
  R 
  A. 
  

  

  en 
  bredd 
  af 
  20 
  — 
  25 
  ctmr. 
  Af 
  Halosaccion 
  ramentaceum 
  har 
  jag 
  

   vid 
  Spetsbergens 
  nordkust 
  sett 
  exemplar 
  öfver 
  en 
  fjerdedels 
  

   meter 
  långa. 
  Diploderma 
  amplissimum 
  är 
  vid 
  Norges 
  nordkust 
  

   stundom 
  nära 
  en 
  meter 
  lång 
  med 
  betydlig 
  bredd 
  ; 
  en 
  half 
  meter 
  

   långa, 
  yfviga 
  exemplar 
  af 
  Bichloria 
  viridis 
  äro 
  vid 
  Spetsber- 
  

   gens 
  kust 
  ej 
  sällsynta. 
  Monostronia 
  fuscum 
  har 
  vid 
  Norges 
  nord- 
  

   kust, 
  Monostroma 
  Blyttii 
  vid 
  Grönlands 
  vestkust 
  ej 
  sällan 
  om- 
  

   kring 
  en 
  half 
  qvadratmeters 
  yta. 
  Ghcetomorpha 
  melagonium 
  får 
  

   i 
  Amerikanska 
  Ishafvet 
  stundom 
  en 
  längd 
  af 
  5 
  fot 
  o. 
  s. 
  v. 
  

   Då 
  härtill 
  kommer, 
  att 
  de 
  arter, 
  som 
  hufvudsakligen 
  bestämma 
  

   vegetationens 
  skaplynne, 
  Laminarieerna, 
  i 
  Ishafvet 
  nå 
  en 
  sådan 
  

   storlek 
  och 
  frodighet, 
  att 
  de 
  äro' 
  att 
  räkna 
  bland 
  verldshafvets 
  

   största 
  och 
  yppigaste 
  algformer, 
  kommer 
  Ishafvets 
  algvegeta- 
  

   tion 
  att 
  få 
  en 
  prägel 
  af 
  ovanlig 
  storhet, 
  yppighet 
  och 
  lifskraft. 
  

   Individfattigdom, 
  enformighet 
  och 
  yppighet 
  äro, 
  såsom 
  jag 
  

   sålunda 
  sökt 
  visa, 
  de 
  mest 
  framträdande 
  dragen 
  i 
  Ishafsvege- 
  

   tationens 
  allmänna 
  skaplynne. 
  

  

  Antagliga 
  orsaker 
  till 
  egendomligheterna 
  i 
  Ishafs- 
  

   vegetationens 
  allmänna 
  skaplynne. 
  

  

  Af 
  den 
  föregående 
  framställningen 
  visar 
  sig, 
  att 
  algvege- 
  

   tationen 
  till 
  sitt 
  allmänna 
  skaplynne 
  är 
  olika 
  i 
  olika 
  delar 
  af 
  

   Ishafvet 
  och 
  att 
  Ishafsvegetationen 
  i 
  sin 
  helhet 
  visar 
  åtskil- 
  

   liga 
  anmärkningsvärda 
  egendomligheter 
  i 
  fysionomi 
  jämförd 
  

   med 
  vegetationen 
  i 
  andra 
  delar 
  af 
  verldshafvet. 
  Att 
  dessa 
  i 
  

   väsentlig 
  grad 
  om 
  också 
  ej 
  uteslutande 
  betingas 
  af 
  vissa 
  för 
  

   Ishafvet 
  egendomliga 
  sins 
  emellan 
  samverkande 
  fysiska 
  för- 
  

   hållanden 
  anser 
  jag 
  alldeles 
  otvifvelaktigt, 
  om 
  det 
  också 
  för 
  

   närvarande 
  med 
  den 
  ringa 
  kännedom 
  man 
  äger 
  i 
  hafsalgernas 
  

   biologi 
  är 
  omöjligt 
  att 
  med 
  bestämdhet 
  säga, 
  hvilka 
  dessa 
  

   äro, 
  i 
  hvilken 
  riktning 
  och 
  med 
  hvilken 
  kraft 
  de 
  verka. 
  Det 
  

   har 
  dock 
  synts 
  mig, 
  som 
  skulle 
  orsakerna 
  hufvudsakligen 
  vara 
  

   att 
  söka 
  i 
  isförhållandena, 
  kustens 
  skapnad, 
  ebb 
  och 
  flod, 
  bott- 
  

   nens 
  beskaffenhet, 
  hafs 
  vattnets 
  salthalt, 
  hafvets 
  temperatur, 
  

   luftens 
  temperatur 
  och 
  brist 
  på 
  ljus. 
  

  

  Isförhållandena. 
  Isens 
  inverkan 
  på 
  algvegetationen 
  i 
  Is- 
  

   hafvet 
  är 
  afgjordt 
  ofördelaktig, 
  i 
  det 
  den 
  antingen 
  l:o) 
  gör 
  

   uppkomsten 
  af 
  alger 
  omöjlig, 
  eller 
  2:o) 
  gör 
  vegetationsperioden 
  

   för 
  kort 
  för 
  att 
  alger 
  skola 
  kunna 
  nå 
  sin 
  fulla 
  utveckling, 
  eller 
  

   3:o) 
  lössliter 
  i 
  utveckling 
  varande 
  alger, 
  eller 
  4:o) 
  gör 
  bottnen 
  

  

  