﻿KJELLMAN, 
  NORRA 
  ISHAFVETS 
  ALGFLORA. 
  

  

  domela 
  lycopodioides, 
  f. 
  tenuissima, 
  den 
  jämte 
  Fucus 
  evanescens 
  

   allmännaste 
  arten, 
  Ahnfeltia 
  plicata, 
  temligen 
  ymnig, 
  Sarco- 
  

   phyllis 
  arctica, 
  näst 
  Rhodomela 
  lycopodioides 
  den 
  vanligaste 
  Flo- 
  

   rideen, 
  Antithamnion 
  boreale, 
  Maria 
  ovata, 
  Lammaria 
  cuneifölia, 
  

   Chordaria 
  flagelliformis, 
  Flachista 
  fucicola, 
  Chcetopteris 
  plumosa, 
  

   alla 
  sparsamma, 
  Sphacelaria 
  arctica, 
  temligen 
  allmän, 
  Pylaiella 
  

   litoralis, 
  allmän. 
  Af 
  dessa 
  uppgifter 
  framgår, 
  att 
  vegetationen 
  

   inom 
  dessa 
  vegetationsafdelningar 
  utgöres 
  till 
  största 
  delen 
  af 
  

   arter, 
  hvilka 
  vid 
  Norges 
  kust 
  nu 
  för 
  tiden 
  äro 
  litorala 
  eller 
  

   bland 
  de 
  här 
  litorala 
  arterna 
  hafva 
  sina 
  närmaste 
  slägtingai\ 
  

   Utgår 
  man, 
  såsom 
  mig 
  synes 
  nödvändigt, 
  och 
  hvartill 
  jag 
  fram- 
  

   deles 
  skall 
  återkomma, 
  från 
  den 
  förutsättningen, 
  att 
  under 
  

   glacialperiodens 
  tidigare 
  skede 
  hafsvegetationen 
  vid 
  Norges 
  

   kust 
  haft 
  ett 
  utseende 
  och 
  en 
  sammansättning 
  öfverensstäm- 
  

   mande 
  med 
  den 
  nutida 
  spetsbergska, 
  så 
  har 
  vid 
  denna 
  tid 
  ej 
  

   heller 
  här 
  en 
  utpräglad 
  Fucacé- 
  formation 
  förekommit. 
  I 
  den 
  

   mån 
  de 
  fysiska 
  förhållandena 
  ändrade 
  sig, 
  kunde 
  Fucaceer, 
  

   Rhodymenia 
  palmata, 
  Rhodomela 
  lycopodioides 
  och 
  andra 
  nutida 
  

   litoralformer 
  gå 
  upp 
  på 
  mindre 
  djup, 
  tilltaga 
  i 
  individrikedom, 
  

   upptaga 
  bland 
  sig 
  söderifrån 
  kommande 
  former 
  och 
  bilda 
  mera 
  

   tätt 
  slutna 
  afgränsade 
  växtmassor, 
  i 
  få 
  ord 
  sluta 
  sig 
  tillsam- 
  

   mans 
  till 
  den 
  nutida 
  i^mce-formationen. 
  Under 
  denna 
  förut- 
  

   sättning 
  skulle 
  man 
  sålunda 
  kunna 
  uppfatta 
  dessa 
  af 
  Fucus, 
  

   Rhodymenia, 
  Dictyosiphon 
  och 
  Rhodomela 
  jämte 
  deras 
  följeslagare 
  

   bildade 
  vegetationsafdelningar 
  i 
  Ishafvets 
  rent 
  arktiska 
  delar 
  

   såsom 
  ett 
  slags 
  litoral 
  algformation 
  under 
  bildning, 
  föregån- 
  

   gare 
  till 
  den 
  nutida 
  i^ecace- 
  formationen 
  vid 
  Norges 
  kust. 
  Den 
  

   skulle 
  kunna 
  kallas 
  snprélitoral-formation. 
  

  

  Såsom 
  redan 
  anförts 
  är 
  ZawmaWe-formationen 
  den 
  vege- 
  

   tationsafdelning, 
  som 
  i 
  hela 
  Ishafvet 
  är 
  den 
  mest 
  utpräglade, 
  

   den 
  vidsträcktast 
  utbredda 
  och 
  största 
  rymden 
  upptagande. 
  

   I 
  olika 
  delar 
  är 
  dess 
  sammansättning 
  olika 
  såväl 
  hvad 
  angår 
  

   de 
  förherskande 
  arterna 
  som 
  de 
  arter, 
  hvilka 
  bilda 
  underve- 
  

   getationen 
  i 
  . 
  dessa 
  Ishafvets 
  algskogar. 
  Men 
  ehuru 
  Lamina- 
  

   rieerna 
  utgöra 
  ett 
  ganska 
  betydligt 
  antal 
  arter, 
  större 
  än 
  man 
  

   hittills 
  varit 
  böjd 
  att 
  antaga, 
  äro 
  de 
  dock 
  hänförbara 
  till 
  samma 
  

   växtform, 
  h 
  varför 
  det 
  intryck, 
  som 
  denna 
  vegetationsafdelnins: 
  

   ger, 
  allestädes 
  blir 
  i 
  det 
  stora 
  hela 
  det 
  samma. 
  Då 
  skiftnin- 
  

   gen 
  i 
  Laminarié- 
  formationens 
  sammansättning 
  lemnar 
  de 
  bästa 
  

   hållpunkterna 
  vid 
  urskiljandet 
  och 
  begränsningen 
  af 
  olika 
  trän- 
  

   gre 
  florområden 
  i 
  Ishafvet, 
  skall 
  jag 
  vid 
  redogörelsen 
  för 
  dessa 
  

   närmare 
  ingå 
  härpå. 
  Kraftigast 
  är 
  denna 
  formation 
  utvecklad 
  

   på 
  fast 
  berg- 
  och 
  grof 
  stenbotten. 
  I 
  Norska 
  polarhafvet 
  och 
  i 
  

  

  