﻿16 
  KJELLMAN 
  , 
  N 
  O 
  Ii 
  Ii 
  A 
  I 
  S 
  H 
  AF 
  V 
  ET 
  S 
  ÄLGFLORA. 
  

  

  jämte 
  Fucaceer 
  förekomma 
  i 
  största 
  mängden. 
  I 
  Finmarken 
  

   och, 
  enligt 
  hvad 
  jag 
  af 
  Kleens 
  uppgifter 
  trott 
  mig 
  finna, 
  äfven 
  

   i 
  Nordlanden 
  på 
  öppna 
  delar 
  af 
  kusten, 
  der 
  bottnen 
  inom 
  lito- 
  

   ralregionen 
  bildas 
  af 
  långsamt 
  sluttande 
  berghällar, 
  finnas 
  ofta 
  

   Florideer 
  i 
  större 
  mängd: 
  Bhodoméla 
  tycopodioides, 
  Polysiphonia 
  

   Urceolata, 
  Rhodymenia 
  pcdmata, 
  Hcdosaccion 
  ramentaceum, 
  Gigar- 
  

   tina 
  mamillosa, 
  Cystostoclonium 
  purpurascens 
  och 
  Torphyra 
  laci- 
  

   niata. 
  Dock 
  växa 
  här 
  äfven 
  i 
  myckenhet 
  åtskilliga 
  icke 
  Flo- 
  

   rideer 
  såsom 
  Chordaria 
  flagelliformis, 
  Monostroma 
  arcticum, 
  Spon- 
  

   gomorplia 
  spinescens 
  m. 
  fl. 
  Rikedom 
  på 
  gröna 
  alger, 
  ehuru 
  i 
  

   mycket 
  brokig 
  blandning 
  med 
  såväl 
  Florideer 
  som 
  isynnerhet 
  

   Fucoideer, 
  hysa 
  sådana 
  områden 
  af 
  litoralregionen, 
  hvilka 
  äro 
  

   rika 
  på 
  fördjupningar, 
  som 
  under 
  ebb 
  hålla 
  sig 
  fylda 
  med 
  vat- 
  

   ten. 
  Detta 
  gäller 
  såväl 
  om 
  Finmarken, 
  som 
  enligt 
  Kleen 
  

   om 
  Nordlanden. 
  Han 
  säger 
  1 
  : 
  »Af 
  de 
  observerade 
  arterna 
  (i 
  

   Nordlanden) 
  förekommer 
  allra 
  största 
  delen 
  i 
  den 
  s. 
  k. 
  fj 
  såren, 
  

   eller 
  området 
  mellan 
  högsta 
  och 
  lägsta 
  vattenståndet, 
  dels 
  och 
  

   företrädesvis 
  i 
  de 
  vattensamlingar, 
  som 
  hafvet 
  vid 
  ebbtid 
  qvar- 
  

   lemnar 
  uti 
  de 
  öfverallt 
  förekommande 
  håligheterna, 
  dels 
  på 
  

   den 
  tidtals 
  blottade 
  klippan.» 
  För 
  dessa 
  delar 
  af 
  litoralregio- 
  

   nen 
  i 
  Finmarken 
  synas 
  mig 
  följande 
  arter 
  kunna 
  uppgifvas 
  

   såsom 
  isynnerhet 
  karakteristiska: 
  Corallina 
  officinodis, 
  (på 
  h 
  vil- 
  

   ken 
  sitta 
  fastade 
  Myriotrichia 
  filiformis, 
  Chantransia 
  Daviesii 
  

   och 
  secundata), 
  Lithothamnion 
  polymorphnm, 
  Hildbrandtia 
  rosea, 
  

   Chondrus 
  crispus, 
  Ceramium 
  rubrum, 
  Punctaria 
  plantaginea, 
  Ilea 
  

   fascia, 
  Dictyosiphon 
  foenicidaceus, 
  Enteromorplia 
  intesfinalis, 
  Mo- 
  

   nostroma 
  Blyttii 
  (med 
  JEctocarpus 
  confervoides 
  och 
  Mijrionema 
  stran- 
  

   gidans), 
  Spongomorpha 
  arcta 
  och 
  uncicdis, 
  Cladophora 
  glaucescens 
  

   och 
  gracilis 
  (med 
  Myrionema 
  strangidans, 
  små 
  Ectocarpns- 
  och 
  Py- 
  

   laiella-B.Ttev). 
  Stundom 
  uppträda 
  jämte 
  dessa 
  mindre 
  Fucus- 
  

   arter: 
  F. 
  distichus, 
  F. 
  linearis, 
  F. 
  filiformis, 
  F. 
  miclonensis, 
  i 
  

   hvilket 
  fall 
  dessa 
  ofta 
  äro 
  de 
  förherskande; 
  i 
  andra 
  fall 
  är 
  det 
  

   Fnteromorphor, 
  Cladophoreer 
  och 
  Monostroma 
  Blyttii, 
  som 
  genom 
  

   sin 
  större 
  individmängd 
  göra 
  sig 
  mest 
  gällande. 
  

  

  Om 
  alltså 
  vid 
  Norges 
  Ishafskust 
  litoralvegetationen 
  å 
  ena 
  

   sidan 
  icke 
  kan 
  sägas 
  vara 
  likformig, 
  så 
  är 
  dock 
  dess 
  differen- 
  

   tiering 
  icke 
  så 
  långt 
  gången, 
  att 
  den 
  kan 
  anses 
  tillhöra 
  mera 
  än 
  

   en 
  mera 
  skarpt 
  utpräglad 
  algformation 
  — 
  Fucacéformationen. 
  

  

  I 
  de 
  öfriga 
  delarne 
  af 
  Ishafvet, 
  der 
  en 
  mera 
  rik 
  och 
  isyn- 
  

   nerhet 
  på 
  Fucaceer 
  rik 
  litoralvegetation 
  finnes, 
  är 
  säkerligen 
  

  

  1 
  Kleen, 
  Nordl. 
  Alg., 
  sid. 
  

  

  