﻿VEGA-EXPEDITIONESS 
  VETENSKAPLIGA 
  A&BETEN, 
  ' 
  r 
  > 
  

  

  skildring 
  af 
  lifvet 
  i 
  hafvet 
  vid. 
  denna 
  kust. 
  Jämförelsevis 
  få 
  

   och 
  enligt 
  regeln 
  småväxta 
  algarter, 
  mestadels 
  Florideer, 
  trif- 
  

   vas 
  jämte 
  Corallineerna, 
  och 
  äfven 
  om 
  de, 
  såsom 
  stundom 
  

   händer, 
  uppträda 
  i 
  större 
  individmassor, 
  är 
  det 
  dock 
  Coralli- 
  

   neerna 
  som 
  bestämma 
  vegetationens 
  allmänna 
  drag. 
  Äro 
  dessa 
  

   busklika 
  Lithotliamnter, 
  så 
  är 
  den 
  individmängd, 
  i 
  hvilken 
  de 
  

   förekomma, 
  mycket 
  stor. 
  Vid 
  draggning 
  med 
  botten 
  skrapor 
  

   komma 
  dessa 
  ofta 
  upp 
  öfverfulla. 
  

  

  Om 
  också, 
  såsom 
  ofvan 
  anförts, 
  den 
  litorala 
  algvegeta- 
  

   tionen 
  i 
  Norska 
  polarhafvet 
  kan 
  karakteriseras 
  såsom 
  en 
  vege- 
  

   tation 
  af 
  Fucaceer, 
  så 
  bör 
  dock 
  märkas, 
  att 
  denna 
  icke 
  är 
  till 
  

   sin 
  sammansättning 
  likformig 
  utefter 
  hela 
  kuststräckan. 
  Dels 
  

   äro 
  nämligen 
  de 
  element, 
  af 
  hvilka 
  den 
  sammansättes, 
  ej 
  öfver- 
  

   allt 
  de 
  samma, 
  dels 
  ingå 
  samma 
  arter 
  i 
  större 
  mängd 
  på 
  som- 
  

   liga 
  trakter 
  än 
  på 
  andra, 
  och 
  dels 
  samt 
  framförallt 
  är 
  den 
  

   massa, 
  i 
  hvilken 
  Fucaceer 
  uppträda 
  i 
  förhållande 
  till 
  andra 
  arter, 
  

   i 
  väsentlig 
  grad 
  olika 
  på 
  olika 
  delar 
  af 
  det 
  ifrågavarande 
  

   området. 
  I 
  södra 
  delen 
  af 
  detta 
  haf 
  tar, 
  utom 
  arter 
  af 
  släg- 
  

   tena 
  Fucus, 
  Pélvetia, 
  Osoihdllm, 
  äfven 
  Himanihalia 
  lorea 
  del 
  i 
  

   Fucacéformationens 
  bildning, 
  i 
  norra 
  delen, 
  vid 
  Finmarks- 
  

   kusten 
  saknas 
  den; 
  Fucus 
  edentatus 
  uppträder 
  vid 
  Nordlanden 
  

   i 
  mindre 
  individmängd 
  än 
  vid 
  Finmarkskusten, 
  der 
  den 
  öfver 
  

   vida 
  sträckor 
  är 
  den 
  allmännaste 
  af 
  alla 
  Fucaceerna, 
  På 
  vissa 
  

   områden 
  af 
  litoralregionen 
  är 
  vegetation 
  bestämdt 
  präglad 
  af 
  

   Fucaceer, 
  på 
  andra 
  åter 
  hafva 
  dessa 
  så 
  starkt 
  trädt 
  tillbaka 
  för 
  

   andra 
  algarter, 
  att 
  fråga 
  kan 
  uppstå, 
  om 
  dessa 
  vegetations- 
  

   afdelningar 
  skola 
  kunna 
  inbegripas 
  under 
  Fucacéformationen. 
  

   Ingenstädes, 
  åtminstone 
  öfver 
  någon 
  större 
  rymd, 
  förekomma 
  

   Fucaceerna 
  fullkomligt 
  oblandade. 
  På 
  dem 
  eller 
  på 
  klipporna 
  

   och 
  stenarne 
  jämte 
  dem 
  finnas 
  åtskilliga 
  andra 
  arter, 
  af 
  hvilka 
  

   till 
  och 
  med 
  somliga 
  förekomma 
  i 
  stor 
  individmängd, 
  ehuru 
  

   de 
  dock 
  aldrig 
  kunna 
  utöfva 
  något 
  väsentligt 
  inflytande 
  på 
  

   vegetationens 
  allmänna 
  utseende. 
  Bland 
  dessa 
  synas 
  mig 
  föl- 
  

   jande 
  förtjenta 
  att 
  framhållas: 
  Bhodomela 
  lycopodioides, 
  Poly- 
  

   sipJwnia 
  fastig 
  iata, 
  Rhodymenia 
  palmata, 
  Delesseria 
  alata, 
  Ptilota 
  

   elegans, 
  Elachista 
  fucicola, 
  Spongomorpha 
  arcta 
  och 
  Cladophora 
  

   rupestris. 
  De 
  delar 
  af 
  litoralregionen, 
  der 
  Fucaceerna 
  mera 
  

   trädt 
  tillbaka, 
  äro 
  bevuxna 
  med 
  en 
  mycket 
  brokig 
  vegeta- 
  

   tion. 
  I 
  allmänhet 
  är 
  blandningen 
  af 
  arter 
  sådan, 
  att 
  det 
  

   näppeligen 
  låter 
  säga 
  sig, 
  om 
  någon 
  eller 
  några 
  vissa 
  ar- 
  

   ter 
  äro 
  de 
  förherskande. 
  Förnekas 
  kan 
  det 
  dock 
  icke, 
  att 
  

   en 
  antydan 
  till 
  differientiering 
  här 
  och 
  der 
  gör 
  sig 
  gällande, 
  

   i 
  det 
  på 
  somliga 
  ställen 
  Florideer, 
  på 
  andra 
  åter 
  gröna 
  alger 
  

  

  