﻿VEGÅ-EXPEDITIOKENS 
  VETENSKA 
  PLIG 
  -1 
  -I 
  It 
  BETE}?. 
  1 
  3 
  

  

  ligen 
  förekomma 
  på 
  denna 
  del 
  af 
  bottnen. 
  Om 
  vegetationens 
  

   individmängd 
  och 
  allmänna 
  skaplynne 
  i 
  öfrigt 
  gifva 
  de 
  ingen 
  

   upplysning. 
  Af 
  de 
  undersökningar, 
  som 
  utförts 
  i 
  Ishafvet, 
  

   synes 
  mig 
  framgå, 
  att 
  öfver 
  den 
  allra 
  största 
  delen 
  af 
  den 
  

   elitorala 
  regionen 
  algvegetation 
  saknas, 
  och 
  att 
  den 
  vegetation, 
  

   som 
  här 
  och 
  der 
  anträffas, 
  är 
  såväl 
  art- 
  som 
  individfattig. 
  

  

  Jag 
  har 
  mig 
  icke 
  bekant, 
  att 
  i 
  Norska 
  polarhafvet 
  med 
  sä- 
  

   kerhet 
  någon 
  algart 
  blifvit 
  funnen 
  på 
  det 
  elitorala 
  botten- 
  

   området. 
  Vid 
  Spetsbergens 
  kust 
  har 
  jag 
  påträffat 
  en 
  och 
  an- 
  

   nan, 
  nämligen 
  Delesseria 
  sinuosa, 
  af 
  hvilken 
  under 
  1872 
  — 
  73 
  

   års 
  svenska 
  expedition 
  några 
  få, 
  men 
  fullt 
  friska 
  individ 
  upp- 
  

   hämtades 
  norr 
  om 
  Spetsbergen 
  från 
  85 
  famnars 
  djup, 
  FtiJota 
  

   pactinaata, 
  i 
  Smeerenberg 
  bay 
  vid 
  Spetsbergens 
  nordvestkust 
  fun- 
  

   nen 
  på 
  150, 
  norr 
  om 
  Spetsbergen 
  på 
  80 
  — 
  100 
  famnars 
  djup. 
  Till 
  

   samma 
  betydliga 
  djup 
  nedgår 
  här 
  också 
  DicMoria 
  viridis. 
  Vid 
  

   Novaja 
  Semljas 
  vestkust 
  äro 
  följande 
  arter 
  kända 
  från 
  den 
  elito- 
  

   rala 
  regionen: 
  Polysiphonia 
  arctica, 
  Delesseria 
  sinuosa, 
  Euthora 
  eri- 
  

   Mata 
  och 
  DicMoria 
  viridis. 
  l 
  Såsom 
  jag 
  redan 
  förut 
  anfört, 
  anträf- 
  

   fades 
  under 
  Vega-färden 
  på 
  ett 
  ställe 
  i 
  Kariska 
  hafvet 
  Phyllophora 
  

   interrupta 
  och 
  Polysiphonia 
  arctica 
  på 
  ett 
  djup 
  af 
  40 
  famnar. 
  I 
  

   Baffinsbay 
  skall 
  enligt 
  uppgift 
  af 
  Dickie 
  ett 
  rätt 
  stort 
  an- 
  

   tal 
  arter 
  hafva 
  upphämtats 
  från 
  betydliga 
  djup 
  under 
  en 
  af 
  

   de 
  engelska 
  Franklin-expeclitionerna, 
  nämligen: 
  Polysiphonia 
  

   nigrescens, 
  40 
  — 
  50 
  fmnr 
  ; 
  Ptilota 
  pectinata 
  30—40 
  ; 
  Dictyota 
  fasciola(? 
  ) 
  

   20 
  — 
  50; 
  Agarum 
  Turneri, 
  10 
  — 
  100; 
  Laminaria 
  saccharina 
  (antag- 
  

   ligen 
  L. 
  cuneifolia), 
  50 
  — 
  100; 
  Laminaria 
  (Ilea) 
  fascia, 
  40 
  — 
  50; 
  

   Chordaria 
  flagelliformis, 
  40 
  — 
  100 
  ; 
  Dictyosiphonfoenicidaceus, 
  50 
  — 
  70 
  ; 
  

   Desmarestia 
  aeuleeda, 
  80 
  — 
  100; 
  Desmarestia 
  (DicMoria) 
  viridis, 
  

   50 
  — 
  100; 
  Ghcetopteris 
  plumosa, 
  25—30; 
  Eetocarpus 
  (Pylaiella) 
  lito- 
  

   ralis, 
  50 
  — 
  100 
  ; 
  Eetocarpus 
  Landsbur 
  gii 
  (Pylaiella 
  varia 
  ?), 
  50 
  — 
  100 
  ; 
  

   Eetocarpus 
  Dur~keei? 
  70 
  — 
  80; 
  Conferva 
  spec. 
  Youngeana? 
  d. 
  v. 
  s. 
  

   Urospora 
  penicilliformis 
  , 
  25 
  — 
  30 
  famnar. 
  2 
  Tillförlitligheten 
  af 
  

   dessa 
  uppgifter 
  synes 
  mig 
  kunna 
  på 
  goda 
  grunder 
  sättas 
  i 
  

   tvifvel. 
  

  

  Ofvan 
  litoralregionens 
  öfre 
  gräns 
  finnes 
  här 
  och 
  der 
  på 
  

   ishafskusten 
  laguner, 
  hvilka 
  stå 
  i 
  förbindelse 
  med 
  hafvet 
  och 
  

   hvilkas 
  vatten 
  derför 
  äger 
  en 
  saltmängd, 
  som 
  gör 
  det 
  möjligt 
  

   för 
  hafsalger 
  att 
  trifvas. 
  Den 
  vegetation 
  de 
  hysa 
  är 
  ofta 
  myc- 
  

   ket 
  individrik, 
  men 
  alltid 
  mycket 
  enformig, 
  bildad 
  af 
  en, 
  stun- 
  

   dom 
  2 
  — 
  3 
  arter 
  Chlorophyllophyceer. 
  

  

  1 
  Jfr 
  Kjellman, 
  Algenv. 
  Murm. 
  Meer., 
  sid. 
  67. 
  

  

  2 
  Jfr 
  Dickie. 
  Alg^e 
  Sutherl. 
  I, 
  sid. 
  140-143. 
  

  

  