﻿12 
  KJELLMAN, 
  NORRA 
  1SHAFVETS 
  ALGFLORA. 
  

  

  Rothii, 
  Fucus 
  evanescens, 
  Phloeospora 
  pumila, 
  Pylaiella 
  litoralis, 
  

   Chcetophora 
  maritima, 
  Enteromorpha 
  compressa 
  och 
  minina 
  f. 
  gla- 
  

   cialis, 
  Rhisoclonium 
  riparium 
  och 
  pachydermum, 
  Urospora 
  penicilli- 
  

   formis, 
  Calothrix 
  scopulorum. 
  De 
  vanligaste 
  af 
  dessa 
  voro 
  : 
  Rho- 
  

   dochorton 
  Rothii, 
  Pylaiella 
  litoralis 
  Enteromorpha 
  compressa, 
  och 
  

   iRhizoclonium 
  riparium. 
  Fucus 
  evanescens 
  är 
  sällsyntare, 
  Phcelo- 
  

   spora 
  pumila, 
  Urospora 
  penicilliformis, 
  Chcetophora 
  maritima 
  och 
  

   Calothrix 
  scopulorum 
  äro 
  anträffade 
  endast 
  på 
  tvänne, 
  Entero- 
  

   morpha 
  minima 
  f 
  glacialis 
  och 
  Rhisoclonium 
  pachydermum 
  hvar- 
  

   dera 
  på 
  ett 
  ställe. 
  Här 
  liksom 
  vid 
  Spetsbergens 
  kuster 
  äro 
  

   de 
  litorala 
  algerna 
  småväxta. 
  De 
  särskilda 
  individerna 
  af 
  

   Chcetophora 
  maritima 
  kunna 
  svårligen 
  urskiljas 
  med 
  obeväp- 
  

   nad 
  t 
  öga. 
  Calothrix 
  scopulorum 
  och 
  Urospora 
  penicillij 
  ormis 
  be- 
  

   kläda 
  i 
  ett 
  tunt 
  lager 
  de 
  under 
  ebben 
  blottade 
  stenarne. 
  

   Rodochorton 
  Rothii 
  och 
  Rhisoclonium 
  riparium 
  äro 
  sammannl- 
  

   tade 
  till 
  mattor 
  af 
  några 
  millimeters 
  tjocklek, 
  Rhodochorton 
  

   inter 
  medium, 
  Phloeospora 
  pumila, 
  Enteromorpha 
  compressa 
  och 
  

   den 
  litorala 
  formen 
  af 
  Pylaiella 
  litoralis 
  äro 
  äfven 
  de 
  låg 
  växta,, 
  

   några 
  centimeter 
  höga, 
  och 
  de 
  former 
  af 
  Fucus 
  evanescens^ 
  

   som 
  vanligast 
  anträffas 
  inom 
  litoralregionen, 
  nå 
  sällan 
  mer 
  

   än 
  omkring 
  6 
  centimeters 
  höjd. 
  l 
  I 
  Kariska 
  hafvet 
  är 
  en- 
  

   dast 
  på 
  tvänne 
  ställen 
  antydan 
  till 
  en 
  litoralvegetation 
  iakt- 
  

   tagen, 
  nämligen 
  vid 
  Kjellmans 
  öar, 
  der, 
  såsom 
  förut 
  angifvits^ 
  

   på 
  strandklipporna 
  växte 
  små 
  tofsar 
  af 
  Urospora 
  penicilliformis 
  \ 
  

   och 
  i 
  Aktiniaviken, 
  hvarest 
  det 
  litorala 
  bottenområdet 
  flere- 
  

   städes, 
  men 
  sparsamt 
  var 
  bevuxet 
  med 
  småväxt 
  Enteromorpha 
  

   compressa. 
  Från 
  Sibiriska 
  och 
  Amerikanska 
  Ishafvet 
  äro 
  inga 
  

   litorala 
  alger 
  kända. 
  

  

  I 
  Ishafvet 
  är 
  vegetationens 
  hufvudmassa 
  utbredd 
  öfver 
  

   den 
  sublitorala 
  regionen. 
  Detta 
  påstående 
  har 
  en 
  något 
  olika 
  

   betydelse 
  beträffande 
  olika 
  delar 
  af 
  Ishafvet. 
  Allestädes 
  är 
  

   det 
  visserligen 
  detta 
  bottenområde, 
  som 
  bär 
  den 
  kraftigaste,, 
  

   tätaste, 
  till 
  mängden 
  största 
  vegetationen, 
  men 
  i 
  Norska 
  polar- 
  

   hafvet 
  är 
  den 
  sublitorala 
  vegetationen 
  artfattigare, 
  i 
  öfriga 
  de- 
  

   lar 
  af 
  Ishafvet 
  åter 
  artrikare 
  än 
  växtligheten 
  på 
  någon 
  af 
  de 
  

   öfriga 
  bottenregionerna. 
  

  

  Med 
  nutidens 
  metoder 
  för 
  hafsvegetationens 
  undersökning 
  

   möter 
  det 
  oöfverstigliga 
  svårigheter 
  att 
  erhålla 
  någon 
  be- 
  

   stämd 
  och 
  säker 
  insigt 
  om 
  vegetationens 
  beskaffenhet 
  på 
  den 
  

   elitorala 
  regionen. 
  De 
  få 
  algindivid, 
  som 
  då 
  och 
  då 
  med 
  bot- 
  

   tenskraporna 
  upphämtats 
  från 
  öfver 
  20 
  famnars 
  djup, 
  räcka 
  

   enligt 
  min 
  erfarenhet 
  endast 
  till 
  att 
  visa, 
  att 
  större 
  alger 
  verk- 
  

  

  1 
  Jfr 
  Kjellman, 
  Algenv. 
  Murm. 
  Meer., 
  sid. 
  58—59. 
  

  

  