﻿KJELLMAN, 
  NOBRA 
  1SHAFVETS 
  ALGFLORA. 
  

  

  vegetationen 
  här 
  jämförd 
  med 
  den 
  vid 
  Skandinaviens 
  kuster 
  

   är 
  individfattig. 
  Stora 
  sträckor 
  af 
  hafsbottnen, 
  äfven 
  då 
  de 
  äro 
  

   af 
  sådan 
  beskaffenhet 
  att 
  de 
  i 
  andra 
  haf 
  skulle 
  vara 
  algbe- 
  

   vuxna, 
  sakna 
  alger 
  fullständigt 
  eller 
  äga 
  en 
  ytterst 
  torftig, 
  

   gles 
  vegetation. 
  Största 
  delen 
  af 
  de 
  i 
  andra 
  haf 
  med 
  alger 
  

   bevuxna 
  bottenområdena 
  äro 
  utan 
  vegetation, 
  och 
  pade 
  delar 
  af 
  

   bottnen, 
  der 
  växtligheten 
  är 
  tätast, 
  understiger 
  denna 
  betydligt 
  

   i 
  individmassa 
  algrika 
  delar 
  af 
  Atlanten. 
  l 
  Detta 
  omdöme 
  

   anser 
  jag 
  äfven 
  kunna 
  utsträckas 
  till 
  Grönlands- 
  och 
  Spets- 
  

   bergs-hafvet 
  utmed 
  Grönlands 
  ostkust, 
  Spetsbergens, 
  Beeren 
  

   Eilands 
  och 
  norra 
  No 
  vaja 
  Semljas 
  kuster. 
  Antagligen 
  gäller 
  

   det 
  också 
  om 
  det 
  i 
  algologiskt 
  hänseende 
  ännu 
  mycket 
  ofull- 
  

   ständigt 
  kända 
  Amerikanska 
  Ishafvet. 
  I 
  Kariska 
  hafvet 
  är 
  

   enligt 
  hvad 
  de 
  hittills 
  sparsamma 
  iakttagelserna 
  gifva 
  vid 
  han- 
  

   den 
  vegetationens 
  skaplynne 
  ett 
  annat 
  vid 
  No 
  vaja 
  Semlja 
  än 
  

   vid 
  Sibiriens 
  kust. 
  Om 
  vegetationen 
  utmed 
  den 
  öfriga 
  delen 
  

   af 
  Novaja 
  Semljas 
  ostkust 
  till 
  sina 
  allmänna 
  drag 
  liknar 
  den 
  

   vid 
  Uddebay, 
  den 
  enda 
  punkt 
  af 
  denna 
  kuststräcka 
  der 
  den 
  

   hittills 
  varit 
  föremål 
  för 
  närmare 
  undersökning, 
  så 
  sluter 
  sig 
  

   algväxtligheten 
  i 
  vestra 
  delen 
  af 
  Kariska 
  hafvet 
  i 
  individrike- 
  

   dom 
  närmast 
  till 
  vegetationen 
  i 
  östra 
  delen 
  af 
  Murmanska 
  

   hafvet. 
  Den 
  individfattigaste 
  vegetationen 
  i 
  hela 
  polarhafvet 
  

   har 
  hafssträckan 
  utmed 
  Sibiriens 
  nordkust, 
  alltså 
  östra 
  delen 
  

   af 
  Kariska 
  hafvet 
  och 
  det 
  Sibiriska 
  Ishafvet. 
  Den 
  måste 
  med 
  

   stöd 
  af 
  de 
  hittills 
  gjorda 
  iakttagelserna 
  betraktas 
  såsom 
  ytter- 
  

   ligt 
  fattig. 
  Knappast 
  torde 
  det 
  rinnas 
  något 
  hafsornråde 
  med 
  

   samma 
  utsträckning 
  som 
  detta, 
  hvars 
  vegetation 
  har 
  en 
  så- 
  

   dan 
  karakter 
  af 
  armod 
  och 
  torftighet. 
  Såsom 
  den 
  tabell 
  och 
  

   karta 
  utvisar, 
  hvilka 
  Stuxberg 
  offentliggjort 
  öfver 
  de 
  un- 
  

   der 
  de 
  svenska 
  expeditionerna 
  1875, 
  1876 
  och 
  1878 
  utförda 
  

   draggningarna 
  i 
  Kariska 
  hafvet 
  och 
  Sibiriska 
  Ishafvet, 
  2 
  hafva 
  

   undersökningar 
  med 
  nutidens 
  bästa 
  draggredskap 
  anstalts 
  på 
  ett 
  

   betydligt 
  antal 
  ställen 
  utefter 
  hela 
  norra 
  Sibiriens 
  kuststräcka 
  

   och 
  i 
  allmänhet 
  på 
  sådant 
  djup 
  och 
  sådant 
  afstånd 
  från 
  land, 
  

   att 
  i 
  andra 
  haf 
  och 
  äfven 
  i 
  andra 
  delar 
  af 
  polarhafvet 
  algrik 
  

   botten 
  helt 
  säkert 
  mycket 
  ofta 
  skulle 
  hafva 
  anträffats. 
  Det 
  

   framgår 
  emellertid 
  af 
  de 
  lemnade 
  uppgifterna, 
  som 
  stödja 
  sig 
  

   på 
  mina 
  anteckningar, 
  att 
  i 
  östra 
  delen 
  af 
  Kariska 
  hafvet 
  och 
  i 
  

   Sibiriska 
  Ishafvet 
  alger 
  upphämtats 
  på 
  endast 
  10 
  ställen. 
  Endast 
  

   på 
  fyra 
  af 
  dessa, 
  nämligen 
  vid 
  kap 
  Palander 
  och 
  i 
  Aktinia-viken 
  

   inom 
  Kariska 
  hafvet 
  och 
  vid 
  Irkajpi 
  och 
  trakten 
  omkring 
  Kol- 
  

  

  1 
  Jfr 
  Kjellman, 
  Algenv. 
  Murm. 
  Meeres, 
  sid. 
  ,57— 
  69. 
  

  

  2 
  Vega-exp. 
  I, 
  sid. 
  682. 
  

  

  