﻿FEGA-EXPEDITIONENS 
  VETEN8KA 
  PLIGA 
  A 
  UBETEN. 
  

  

  Vegetationens 
  allmänna 
  skaplynne. 
  

  

  Individmängd. 
  Den 
  individrikaste 
  algvegetationen 
  finner 
  

   man 
  i 
  Ishafvet 
  vid 
  Norges 
  kuster. 
  Här 
  äro 
  alla 
  för 
  algers 
  

   uppkomst 
  tjenliga 
  delar 
  af 
  åtminstone 
  den 
  litorala 
  och 
  sub- 
  

   litorala 
  bottenregionen 
  klädda 
  med 
  täta 
  algmassor. 
  Det 
  kan 
  

   såsom 
  allmänt 
  gällande 
  utsägas, 
  att 
  i 
  Norska 
  polarhafvet 
  jäm- 
  

   förelsevis 
  lika 
  stora 
  sträckor 
  äro 
  algbevuxna 
  som 
  i 
  norra 
  At- 
  

   lanten 
  vid 
  Norges 
  och 
  Storbritanniens 
  kuster 
  och 
  att 
  vegeta- 
  

   tionens 
  täthet 
  i 
  det 
  stora 
  hela 
  är 
  densamma. 
  Om 
  man 
  från- 
  

   ser 
  Murmanska 
  hafvet 
  längst 
  i 
  vester 
  och 
  Hvita 
  hafvet, 
  som 
  med 
  

   hänsyn 
  till 
  vegetationsförhållanden 
  lämpligast 
  torde 
  vara 
  att 
  

   betrakta 
  såsom 
  öfvergångsområden 
  mellan 
  Norska 
  polarhafvet 
  

   och 
  Ishafvet 
  i 
  sträng 
  växtgeografisk 
  mening, 
  1 
  är 
  sannolikt 
  södra 
  

   delen 
  af 
  Baffinsbay 
  utmed 
  Grönlands 
  vestkust 
  den 
  del 
  af 
  Is- 
  

   hafvet, 
  som 
  med 
  hänsyn 
  till 
  vegetationens 
  individrikedom 
  

   kommer 
  Norska 
  polarhafvet 
  närmast. 
  Vegetationen 
  här 
  känner 
  

   jag 
  icke 
  genom 
  egna 
  iakttagelser, 
  men 
  stödjande 
  mig 
  på 
  de 
  

   samlingar 
  härifrån, 
  jag 
  genomgått, 
  och 
  på 
  upplysningar 
  af 
  for- 
  

   skare, 
  som 
  besökt 
  dessa 
  nejder, 
  måste 
  jag 
  antaga, 
  att 
  vid 
  Grön- 
  

   lands 
  vestkust 
  åtminstone 
  upp 
  mot 
  Disko-ön 
  eller 
  till 
  omkring 
  

   71:sta 
  breddgraden 
  finnes 
  en 
  algväxtlighet, 
  som 
  i 
  utsträckning 
  

   och 
  individmängd 
  väl 
  står 
  efter, 
  men 
  dock 
  kommer 
  närmast 
  

   den 
  i 
  Norska 
  polarhafvet 
  och 
  betydligt 
  öfverträffar 
  den 
  i 
  andra 
  

   större 
  ishafsområden. 
  Rink, 
  den 
  störste 
  kännaren 
  och 
  ut- 
  

   förligaste 
  skildraren 
  af 
  Grönlands 
  natur, 
  säger 
  i 
  sitt 
  arbete: 
  

   Grönland 
  geographisk 
  og 
  statistisk 
  beskrevet: 
  »Et 
  ikke 
  mindre 
  

   overraskende 
  Syn 
  frembyder 
  Havet, 
  hvor 
  det 
  er 
  klart, 
  umid- 
  

   delbart 
  längs 
  Kysterne 
  af 
  Grönland: 
  Bunden 
  er 
  bevoxet 
  med 
  

   en 
  Sko 
  v 
  af 
  kjsempemsessige 
  Tångarter 
  med 
  Blade 
  paa 
  6 
  ä 
  8 
  

   Alens 
  Lsengde 
  och 
  V* 
  Alens 
  Brede, 
  der 
  i 
  Förbindelse 
  med 
  den 
  

   Dyreverden, 
  som 
  bevaager 
  sig 
  derimellem, 
  erindrer 
  om 
  Koral- 
  

   revene 
  i 
  de 
  tropiske 
  Have; 
  desuden 
  beklaede 
  koralagtige 
  

   Skorper 
  2 
  överalt 
  Stenene, 
  som 
  ligge 
  paa 
  Bunden, 
  og 
  deres 
  Hul- 
  

   ninger, 
  saavelsom 
  Leret, 
  man 
  skraber 
  op 
  fra 
  Dybden, 
  Alt 
  vrim- 
  

   ler 
  af 
  Dyr». 
  3 
  Det 
  omdöme, 
  jag 
  fält 
  om 
  algvegetationen 
  i 
  

   Murmanska 
  hafvet 
  vid 
  vestkusten 
  af 
  södra 
  Novaja 
  Semljaoch 
  

   Wajgatsch, 
  hafva 
  senare 
  iakttagelser 
  ej 
  jäfvat. 
  Det 
  lyder: 
  Alg- 
  

  

  1 
  Jfr 
  Gobi, 
  Algenfl. 
  weiss. 
  Meer 
  och 
  Cienkowsky, 
  Bericht. 
  

  

  2 
  Lithothamnier. 
  

  

  3 
  Rink, 
  Grönland 
  I, 
  sid. 
  84. 
  

  

  