﻿ti4 
  KJELLMAN. 
  N 
  O 
  R 
  B 
  A 
  LSH 
  A 
  F 
  V 
  ETS 
  ALG 
  FLO 
  R 
  A. 
  

  

  Den 
  går 
  mot 
  norr 
  åtminstone 
  till 
  80:de 
  graden 
  och 
  upp- 
  

   når 
  ännu 
  mellan 
  79:de 
  och 
  80:de 
  breddgraden 
  en 
  hög 
  grad 
  

   af 
  yppighet. 
  Detsamma 
  gäller 
  Polysiphonia 
  arctica. 
  

  

  I 
  Atlantiska 
  hafvets 
  europeiska 
  del 
  äro 
  de 
  icke 
  kända 
  

   söder 
  om 
  Island, 
  vid 
  Amerikas 
  kust 
  är 
  den 
  förra 
  ett 
  af 
  den 
  

   s. 
  k. 
  arktiska 
  florans 
  mera 
  framstående 
  element, 
  som 
  upp- 
  

   träder 
  i 
  stor 
  mängd 
  vid 
  Eastport 
  och 
  endast 
  tillfälligtvis 
  

   anträffas 
  så 
  långt 
  söderut 
  som 
  vid 
  Massachusetts 
  kust. 
  1 
  

   JRalfsia 
  deusta 
  mindre 
  allmän 
  i 
  Ishafvet, 
  dock 
  temligen 
  vanlig 
  

   i 
  nordligaste 
  delen 
  af 
  Murmanska 
  Ishafvet, 
  har 
  i 
  Atlanten 
  

   ungefär 
  samma 
  sydgräns 
  som 
  föregående. 
  Den 
  är 
  känd 
  

   från 
  Island, 
  men 
  vid 
  Amerikas 
  kust 
  ej 
  söder 
  om 
  East- 
  

   port 
  (Maine). 
  

   Monostroma 
  Blyttii 
  går 
  i 
  Ishafvet 
  vid 
  Spetsbergen 
  upp 
  till 
  79:de 
  

   latituden, 
  har 
  dock 
  maximum 
  af 
  förekomst 
  vid 
  Norges 
  

   nordkust 
  och 
  Grönlands 
  sydvestkust. 
  Ej 
  heller 
  denna 
  är 
  

   känd 
  söder 
  om 
  Island. 
  Vid 
  Amerikas 
  nordvestkust 
  före- 
  

   kommer 
  den 
  i 
  största 
  mängden 
  och 
  rikast 
  utvecklad 
  om- 
  

   kring 
  Eastport 
  och 
  går 
  mot 
  söder 
  ned 
  till 
  omkring 
  Bo- 
  

   ston. 
  2 
  

   Hliodophyllis 
  dichotoma, 
  också 
  en 
  karakteristisk 
  arktisk 
  alg, 
  som 
  

   är 
  funnen 
  vid 
  Spetsbergens 
  kust 
  omkring 
  79° 
  N. 
  Lat., 
  är 
  

   temligen 
  allmän 
  i 
  nordöstra 
  delen 
  af 
  Murmanska 
  h 
  af 
  vet 
  

   och 
  ymnig 
  vid 
  Norges 
  nordkust. 
  Den 
  är 
  känd 
  från 
  Fär- 
  

   öarna 
  och 
  trakten 
  af 
  Bergen 
  vid 
  Norges 
  vestkust, 
  men 
  på 
  

   europeiska 
  sidan 
  ej 
  söder 
  härom. 
  Vid 
  Amerikas 
  vest- 
  

   kust 
  har 
  den 
  sin 
  sydgräns 
  vid 
  Cape 
  Ann. 
  

   Följande 
  arter: 
  

   Odonthalia 
  dentata, 
  

   Rhodomela 
  lycopodioides, 
  

   Euthora 
  cristata, 
  

   Ptilota 
  plumosa, 
  

  

  » 
  pectinata, 
  

   Phloeospora 
  tortilis, 
  

   Chsetopteris 
  plumosa 
  

   kunna 
  utan 
  tvifvel 
  sägas 
  vara 
  bland 
  Ishafsflorans 
  mest 
  ut- 
  

   märkande 
  arter. 
  I 
  den 
  europeiska 
  delen 
  af 
  Atlantiska 
  hafvet 
  

   går 
  ingen 
  af 
  dem 
  söder 
  om 
  England, 
  de 
  flesta 
  äro 
  inskränkta 
  

   till 
  Skandinaviens 
  vestkust 
  och 
  Storbritanniens 
  nordligaste 
  

   delar. 
  De 
  af 
  dem, 
  som 
  finnas 
  vid 
  Amerikas 
  ostkust, 
  hafva 
  

  

  1 
  Jfr 
  J. 
  G. 
  Agardh, 
  Spec. 
  Alg. 
  II., 
  sid. 
  359 
  och 
  Farlow, 
  New 
  Engl. 
  Alg., 
  

   sid. 
  5 
  och 
  143. 
  

  

  2 
  Jfr 
  Kjellman, 
  Isl. 
  Alg., 
  sid. 
  79 
  och 
  Farlow, 
  anf. 
  st., 
  sid. 
  5 
  och 
  42. 
  t 
  

  

  