﻿76 
  KJELLMAN, 
  NORRA 
  ISHAFVETS 
  ALGFLORA. 
  

  

  algfloran 
  innefattade 
  ett 
  betydligare 
  antal 
  sydligare 
  algarter, 
  

   hvilka 
  under 
  senare 
  tid 
  invandrat 
  från 
  Norges 
  nordvest- 
  och 
  

   nordkust. 
  Detta 
  är 
  dock 
  icke 
  fallet. 
  Florans 
  allra 
  flesta 
  be- 
  

   ståndsdelar 
  hafva 
  för 
  närvarande 
  en 
  sådan 
  utbredning, 
  att 
  

   man 
  måste 
  anse 
  dem 
  hafva 
  sitt 
  egentliga 
  hem 
  i 
  Ishafvet. 
  Jag 
  

   har 
  ansett 
  mig 
  böra 
  väcka 
  uppmärksamheten 
  härpå, 
  emedan 
  

   det 
  visar, 
  att 
  hafssträckor, 
  som 
  tillhöra 
  samma 
  hafsströms 
  

   område, 
  icke 
  alltid 
  äga 
  en 
  till 
  sina 
  väsentliga 
  drag 
  öfverens- 
  

   stämmande 
  vegetation, 
  och 
  att 
  alltså, 
  om 
  man 
  söker 
  fördela 
  

   algfloran 
  i 
  skilda 
  geografiska 
  områden, 
  man 
  icke 
  i 
  alla 
  haf 
  

   får 
  låta 
  gränserna 
  för 
  dessa 
  till 
  öfvervägande 
  del 
  bestämmas 
  af 
  

   hafsströmmarna, 
  l 
  Det 
  kan 
  finnas 
  yttre 
  förhållanden, 
  som 
  sätta 
  

   ett 
  oemotståndligt 
  hinder, 
  mot 
  det 
  nivelleringsarbete, 
  dessa 
  

   söka 
  utföra, 
  och 
  hålla 
  områden 
  isolerade 
  från 
  hvarandra, 
  hvil- 
  

   kas 
  växtlighet 
  hafsströmmar 
  sträfva 
  att 
  utjämna 
  och 
  göra 
  

   likartad. 
  De 
  omständigheter, 
  som 
  ställa 
  sig 
  emot 
  och 
  upp- 
  

   häfva 
  golfströmmens 
  verksamhet 
  och 
  derigenom 
  förmått 
  hålla 
  

   Spetsbergens 
  algflora 
  i 
  så 
  hög 
  grad 
  olik 
  floran 
  i 
  Norska 
  Is- 
  

   hafvet, 
  anser 
  jag 
  hufvudsakligen 
  vara 
  den 
  Spetsbergska 
  litoral- 
  

   regionens 
  otj 
  enlighet 
  för 
  en 
  rikare 
  algväxtlighet, 
  hafs 
  vattnets 
  

   låga 
  temperatur 
  och 
  ljusmängdens 
  otillräcklighet. 
  Hufvud- 
  

   massan 
  af 
  algarterna 
  vid 
  Norges 
  Ishafskust 
  tillhöra 
  såsom 
  

   sagdt 
  litoralregionen, 
  och 
  det 
  är 
  väl 
  hufvudsakligen 
  sådana, 
  

   som 
  skulle 
  öfverföras 
  till 
  Spetsbergen 
  af 
  golfströmmen 
  och 
  de 
  

   föremål, 
  som 
  af 
  denna 
  drifvas 
  mot 
  norden. 
  På 
  sin 
  vanliga 
  

   växtlokal 
  kunna 
  de, 
  komna 
  till 
  Spetsbergen, 
  ej 
  trifvas 
  eller 
  

   sprida 
  sig. 
  Bottnen 
  är 
  otjenlig, 
  isen 
  förstör 
  dem, 
  och 
  vatt- 
  

   nets 
  temperatur 
  är 
  alltför 
  låg 
  för 
  dem, 
  och 
  de 
  luftlager, 
  med 
  

   hvilka 
  de 
  under 
  ebbtid 
  komma 
  i 
  beröring, 
  äro 
  ofta 
  så 
  starkt 
  

   afkylda, 
  att 
  de 
  verka 
  skadligt 
  på 
  dem, 
  hämma 
  deras 
  utveck- 
  

   ling 
  och 
  minska 
  deras 
  motståndskraft. 
  På 
  det 
  sublitorala 
  

   området 
  är 
  vattnets 
  temperatur 
  året 
  om 
  vid 
  eller 
  under 
  0°, 
  

   sålunda 
  betydligt 
  lägre 
  än 
  den, 
  för 
  hvilken 
  de 
  äro 
  utsatta 
  vid 
  

   Norges 
  kust 
  äfven 
  under 
  årets 
  kallaste 
  tid, 
  och 
  här 
  skulle 
  

   dessa 
  ljusälskande 
  och 
  vid 
  ljus 
  vanda 
  arter 
  under 
  en 
  stor 
  

   del 
  af 
  året 
  lefva 
  i 
  mörker 
  eller 
  dunkel 
  och 
  under 
  den 
  åter- 
  

   stående 
  delen 
  i 
  följd 
  af 
  den 
  olika 
  växtplatsen 
  komma 
  i 
  åt- 
  

   njutande 
  af 
  en 
  mindre 
  ljusmängd 
  än 
  på 
  de 
  trakter, 
  derifrån 
  

   de 
  kommit. 
  Hvad 
  här 
  sagts 
  om 
  Spetsbergens 
  flora 
  gäller 
  

   också 
  till 
  väsentlig 
  grad 
  om 
  floran 
  i 
  östra 
  Mur 
  man 
  ska 
  hafvet. 
  

   Enligt 
  resultaten 
  af 
  föregående 
  undersökning 
  skulle 
  alltså 
  

  

  1 
  Jfr 
  J. 
  G. 
  Agardh, 
  Spetsb. 
  Alg. 
  Progr., 
  sid. 
  1. 
  

  

  