﻿126 
  KJELLMAN, 
  NOBBA 
  ISHAFVETS 
  ALGFLOBA. 
  

  

  närmare 
  undersökning 
  fann 
  jag 
  dock, 
  att 
  Spetsbergs-formen 
  

   icke 
  kunde 
  vara 
  den 
  engelska 
  Mélöbesia 
  calcarea, 
  och 
  då 
  jag 
  i 
  

   följd 
  häraf 
  såg 
  mig 
  om 
  efter 
  någon 
  känd 
  art, 
  med 
  h 
  vilken 
  

   Ishafs-formen 
  kunde 
  anses 
  öfverensstämma, 
  trodde 
  jag, 
  att 
  den 
  

   kunde 
  räknas 
  till 
  L. 
  fasciculatum, 
  under 
  hvilket 
  namn 
  jag 
  upp- 
  

   tog 
  den 
  i 
  Spetsb. 
  Thall. 
  1. 
  Jag 
  hade 
  då 
  haft 
  föga 
  tillfälle 
  att 
  

   sysselsätta 
  mig 
  med 
  det 
  vid 
  denna 
  tid 
  ofullständigt 
  kända 
  

   Lithothamnion-slägtet, 
  hvilket 
  i 
  samlingar 
  är 
  mycket 
  svagt 
  

   representerade. 
  Framförallt 
  visste 
  jag 
  icke, 
  i 
  h 
  vi] 
  ken 
  grad 
  

   dessa 
  former 
  variera 
  och 
  hvilken 
  betydelse 
  kunde 
  fästas 
  vid 
  

   olikheter 
  i 
  yttre 
  form. 
  Detta 
  allt 
  gjorde 
  mig 
  obenägen 
  att 
  

   uppställa 
  Spetsbergs-växten 
  såsom 
  en 
  särskild 
  art. 
  I 
  en 
  kort 
  

   derpå 
  offentliggjord 
  afhandling 
  upptog 
  också 
  Corallineernas 
  

   monograf 
  J. 
  E. 
  Areschoug 
  växten 
  under 
  detta 
  namn 
  och 
  

   detta 
  förmådde 
  mig 
  att 
  i 
  mitt 
  följande 
  arbete 
  öfver 
  Mur- 
  

   manska 
  hafvets 
  algvegetation 
  icke 
  frångå 
  min 
  förra 
  upp- 
  

   fattning. 
  Sedan 
  dess 
  har 
  jag 
  haft 
  tillfälle 
  att 
  mera 
  och 
  

   närmare 
  studera 
  såväl 
  de 
  arktiska 
  som 
  nordiska 
  formerna 
  af 
  

   detta 
  slägte 
  och 
  särskildt 
  egnat 
  den 
  här 
  ifrågavarande 
  min 
  

   uppmärksamhet. 
  Jag 
  har 
  dervid 
  funnit, 
  att 
  den 
  öfverallt 
  i 
  

   polarhafvet 
  blir 
  sig 
  lik 
  och 
  alldeles 
  icke 
  visar 
  någon 
  variation 
  

   i 
  riktning 
  åt 
  L. 
  fasciculakim, 
  från 
  hvilken 
  den 
  vid 
  första 
  ögon- 
  

   kastet 
  är 
  lätt 
  att 
  skilja 
  redan 
  på 
  den 
  yttre 
  formen 
  och 
  med 
  

   hvilken 
  den 
  dessutom 
  i 
  struktur 
  visar 
  genomgående 
  och 
  vä- 
  

   sentliga 
  olikheter. 
  Den 
  enda 
  för 
  mig 
  kända 
  art, 
  till 
  hvilken 
  

   den 
  visar 
  större 
  frändskap, 
  är 
  den 
  i 
  det 
  följande 
  beskrifna 
  L. 
  

   intermediam, 
  som 
  dock 
  afviker 
  rätt 
  betydligt 
  till 
  yttre 
  karak- 
  

   terer 
  och 
  dessutom 
  regelbundet 
  bär 
  fyrsporiga 
  sporangier. 
  

   Mig 
  synes 
  alltså 
  denna 
  växt 
  vara 
  en 
  god 
  art 
  och 
  jag 
  har 
  der- 
  

   för 
  ej 
  tvekat 
  att 
  gifva 
  den 
  ett 
  särskildt 
  namn. 
  Slägtet 
  Litho- 
  

   thamnion 
  har 
  hittills 
  helst 
  skjutits 
  åt 
  sidan 
  i 
  följd 
  af 
  de 
  svå-. 
  

   righeter, 
  som 
  äro 
  förknippade 
  med 
  formernas 
  närmare 
  under- 
  

   sökning 
  och 
  karakterisering, 
  hvarför 
  helt 
  säkert 
  af 
  dess 
  tal- 
  

   rika 
  former 
  endast 
  några, 
  af 
  de 
  mest 
  utmärkta 
  hittills 
  blifvit 
  

   beskrifna 
  och 
  nöjaktigt 
  utredda. 
  Sedan 
  Solms-LaubachV 
  

   förträffliga 
  arbete 
  (Corall. 
  Monogr.) 
  utkom 
  och 
  efter 
  Hauck's 
  

   omfattande 
  undersökningar 
  kunna 
  Medelhafvets 
  former 
  anses 
  

   till 
  hufvudsaklig 
  del 
  utredda. 
  Vid 
  de 
  nordiska 
  arterna 
  står 
  

   ännu, 
  derpå 
  äger 
  jag 
  tydliga 
  bevis, 
  mycket 
  åter 
  att 
  göra. 
  

  

  Levnadsförhållanden. 
  Växten 
  är 
  en 
  djupvattensform. 
  Of- 
  

   tast 
  och 
  i 
  största 
  mängden 
  träffas 
  den 
  på 
  10—20 
  famnars 
  djup. 
  

   Bäst 
  trifves 
  den 
  på 
  botten 
  bildad 
  af 
  småsten, 
  grus 
  och 
  snäckskal 
  

   och 
  finnes 
  såväl 
  på 
  öppen 
  kust, 
  som 
  i 
  skyddade 
  vikar. 
  Den 
  

  

  