﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ABBETEN. 
  127 
  

  

  är 
  sällskaplig. 
  Vid 
  Spetsbergen 
  och 
  No-vaja 
  Semljas 
  kuster 
  

   betäcker 
  den 
  öfver 
  milsvida 
  sträckor 
  bottnen 
  i 
  djupa 
  lager 
  och 
  

   betingar, 
  der 
  den 
  uppträder, 
  helt 
  och 
  hållet 
  vegetationens 
  all- 
  

   männa 
  utseende 
  och 
  bör 
  blifva 
  af 
  väsentlig 
  betydelse 
  vid 
  bild- 
  

   ningen 
  af 
  framtida 
  lager 
  af 
  jordskorpan 
  i 
  dessa 
  trakter. 
  Vid 
  

   Norges 
  kust 
  har 
  jag 
  endast 
  funnit 
  den 
  mera 
  tillfälligtvis 
  bland 
  

   andra 
  Lithothamnier. 
  Vid 
  Spetsbergen 
  bär 
  den 
  mogna 
  spo- 
  

   rangier 
  såväl 
  sommartid, 
  juli, 
  som 
  midvinter, 
  november 
  och 
  

   december 
  månad. 
  Vid 
  Norges 
  kust 
  och 
  Novaja 
  Semljas 
  

   vestkust 
  äro 
  exemplar 
  med 
  dylika 
  organ 
  tagna 
  under 
  som- 
  

   maren, 
  juli 
  och 
  augusti. 
  Carpo 
  sporbärande 
  exemplar 
  har 
  jag 
  

   aldrig 
  sett. 
  

  

  Utbredning. 
  Arten 
  är 
  utbredd 
  öfver 
  större 
  delen 
  af 
  Ishaf- 
  

   vet. 
  Endast 
  från 
  Kariska 
  och 
  Sibiriska 
  hafven 
  är 
  den 
  icke 
  

   känd. 
  Sin 
  kraftigaste 
  utveckling 
  når 
  den, 
  så 
  vidt 
  jag 
  känner, 
  

   vid 
  Spetsbergen 
  och 
  vid 
  Novaja 
  Semljas 
  vestkust, 
  der 
  den 
  

   också 
  förekommer 
  i 
  de 
  största 
  individmassorna. 
  Dess 
  nord- 
  

   ligaste 
  fyndort 
  är 
  Treurenbergbay 
  vid 
  Spetsbergens 
  nordkust, 
  

   Lat. 
  N. 
  79° 
  56'. 
  

  

  Fyndorter: 
  Norska 
  poJarhafvet 
  : 
  Nordlanden 
  flerestädes 
  på 
  

   djupare 
  vatten; 
  Finmarken 
  temligen 
  sparsam 
  och 
  lokal 
  såsom 
  

   vid 
  Maasö, 
  Gjesvaar 
  och 
  i 
  Magerö-sundet. 
  

  

  Grönlandshafvet, 
  allmän 
  och 
  ymnig 
  vid 
  Spetsbergens 
  vest- 
  

   och 
  nordkust. 
  

  

  Murmanska 
  hafvet: 
  Ryska 
  lappmarkskusten 
  och 
  vid 
  Novaja 
  

   Semljas 
  vestkust, 
  på 
  senare 
  stället 
  allmän 
  och 
  ymnig. 
  

  

  Amerikanska 
  Ishafvet: 
  Förmodligen 
  är 
  den 
  växt 
  härifrån, 
  

   hvilken 
  Dickie 
  (Alg. 
  Sutherl. 
  1, 
  sid. 
  142) 
  kallar 
  L. 
  fascicidatum, 
  

   denna 
  art. 
  

  

  Baffinsbay: 
  Från 
  Grönlands 
  vestkust 
  har 
  jag 
  sett 
  exem- 
  

   plar, 
  tagna 
  der 
  af 
  prof. 
  Th. 
  M. 
  Fries. 
  

  

  LlTHOTHAMNION 
  1NTERMEDIIJM 
  Iiob. 
  

  

  L. 
  fronde 
  subglobosa, 
  dilute 
  rosea, 
  scabriuscula, 
  diametro 
  circa 
  7 
  cm., 
  

   parte 
  centrali 
  solida, 
  plus 
  minus 
  distincte 
  lobata, 
  ramos 
  vel 
  breves, 
  verru- 
  

   cseformes 
  vel 
  longiores 
  usque 
  4 
  — 
  5 
  mm. 
  altos, 
  basi 
  2 
  mm. 
  crassos 
  vel 
  sim- 
  

   plices, 
  conico-cylindricos, 
  apicibus 
  obtusis, 
  vel 
  infra 
  apicem 
  uno 
  alterove 
  ra- 
  

   mulo 
  brevissimo, 
  verrucasformi 
  prgeditos 
  undique 
  emittenti; 
  conceptaculis 
  

   sporangiferis 
  demum 
  innatis, 
  minutis, 
  convexiusculis 
  at 
  parum 
  prominen- 
  

   tibus, 
  creberrimis, 
  nullo 
  ordine 
  in 
  tota 
  fronde 
  sparsis; 
  sporangiis 
  quaternas 
  

   sporas 
  foventibus, 
  130 
  — 
  150 
  ft. 
  longis, 
  circa 
  40 
  «, 
  crassis; 
  Tab. 
  4. 
  

  

  Artbeskrifning. 
  Yttre 
  form. 
  Växten 
  bildar 
  klotrunda 
  eller 
  

   nästan 
  klotrunda 
  bollar, 
  hvilka 
  äldre 
  äro 
  omkring 
  7 
  cm. 
  i 
  

  

  