﻿128 
  KJELLMAK, 
  NORR 
  A 
  ISHAFVETS 
  ALGFLOR 
  A. 
  

  

  diameter 
  (fig. 
  1). 
  I 
  åtskilliga 
  af 
  de 
  exemplar, 
  jag 
  fått 
  under- 
  

   söka, 
  fans 
  i 
  dessa 
  klotformiga 
  massors 
  inre 
  intet 
  omslutet 
  

   föremål, 
  andra 
  omslöto 
  smärre 
  stenar. 
  Bålen 
  utgöres 
  af 
  ett 
  

   tjockt, 
  af 
  håligheter 
  och 
  kanaler 
  genomdraget 
  midtelparti, 
  

   hvilket 
  utgår 
  i 
  mer 
  eller 
  mindre 
  tydliga, 
  enkla 
  eller 
  flikiga, 
  

   v 
  grofva, 
  tjocka 
  lober. 
  Dessa 
  bära 
  dels 
  enkla, 
  korta, 
  vårtlika, 
  dels 
  

   längre, 
  grenlika 
  utskott. 
  De 
  senare 
  nå 
  en 
  längd 
  af 
  4 
  — 
  5 
  mm. 
  

   med 
  omkring 
  2 
  mm. 
  diameter 
  vid 
  basen. 
  De 
  äro 
  än 
  enkla, 
  

   kägelformigt 
  cylindriska, 
  trubbiga, 
  än 
  under 
  spetsen 
  försedda 
  

   med 
  en 
  eller 
  annan, 
  vanligen 
  kort, 
  vårtlik 
  sidogren. 
  Till 
  fär- 
  

   gen 
  är 
  växten 
  mer 
  eller 
  mindre 
  starkt 
  rosenröd. 
  Dess 
  yta 
  är 
  

   ojemn, 
  hvilken 
  ojemnhet 
  framkallas 
  af 
  lokala, 
  fjällika 
  ytför- 
  

   tjockningar. 
  Liksom 
  hos 
  föregående 
  är 
  den 
  centrala 
  massan 
  

   rik 
  på 
  håligheter 
  efter 
  borrmusslor 
  och 
  på 
  gångar, 
  bildade 
  

   af 
  maskar. 
  

  

  Bålens 
  bijgnaä. 
  Brottet 
  är 
  hvitt 
  eller 
  svagt 
  rosenrödt 
  med 
  

   fåtaliga, 
  små, 
  gulbruna 
  punkter 
  — 
  de 
  invuxna 
  sporangie-kon- 
  

   ceptaklerna. 
  Utskotten 
  visa 
  i 
  längdsnitt 
  tydliga, 
  skålformiga 
  

   lager, 
  ehuru 
  ej 
  så 
  regelbundna 
  som 
  hos 
  t. 
  ex. 
  L. 
  soriferum 
  

   (fig. 
  5). 
  Dessa 
  lagers 
  inre 
  celler 
  äro 
  i 
  längdsnitt 
  rektangulära, 
  

   med 
  temligen 
  tunna 
  väggar, 
  de 
  yttre 
  hafva 
  cellrummen 
  mera 
  

   rundade 
  och 
  väggarna 
  något 
  tjockare. 
  De 
  förras 
  diameter 
  upp- 
  

   går 
  till 
  7 
  /i., 
  deras 
  största 
  längd 
  till 
  omkring 
  15 
  /i. 
  fig. 
  8. 
  Ett 
  

   tvärsnitt 
  af 
  ett 
  utskott 
  har 
  i 
  hufvudsak 
  samma 
  bygnad 
  som 
  

   hos 
  föregående 
  art, 
  med 
  den 
  skilnad 
  blott, 
  att 
  i 
  de 
  yttre 
  kon- 
  

   centriska 
  lagren 
  cellerna 
  i 
  allmänhet 
  äro 
  mera 
  tunnväggiga 
  

   och 
  hafva 
  större 
  utsträckning 
  i 
  radiens 
  riktning 
  (fig. 
  4, 
  6, 
  7). 
  

   Bålens 
  ytceller 
  äro 
  i 
  tangentialsnitt 
  isodiametriska, 
  4 
  — 
  6-kan- 
  

   tiga, 
  omkring 
  10 
  fi. 
  i 
  diameter 
  med 
  2,5 
  ju. 
  tjocka 
  väggar 
  (fig. 
  9). 
  

  

  Fortplantningsorgan. 
  Sporangie-konceptaklerna 
  äro 
  spridda 
  

   öfver 
  hela 
  bålen 
  och 
  öfverväxas 
  hos 
  denna 
  art 
  liksom 
  hos 
  

   föregående. 
  Äldre, 
  invuxna 
  dylika 
  organ 
  finnas 
  väl 
  också 
  

   närmare 
  utskottens 
  centrum, 
  men 
  de 
  flesta 
  dock 
  periferiskt. 
  

   De 
  ytliga 
  framträda 
  föga 
  öfver 
  bålens 
  yta, 
  äro 
  små, 
  med 
  svagt 
  

   konvext 
  tak 
  (fig. 
  3). 
  Detta 
  är 
  genomdraget 
  af 
  talrika 
  slem- 
  

   fylda 
  kanaler. 
  Hos 
  intet 
  af 
  de 
  undersökta 
  exemplaren 
  har 
  

   jag 
  sett 
  dessa 
  sträcka 
  sig 
  till 
  takets 
  yta 
  och 
  vet 
  derför 
  icke, 
  

   hurudana 
  dessa 
  mynningsceller 
  äro. 
  Sporangierna 
  äro 
  4-spo- 
  

   riga, 
  spolformigt-cylindriska 
  eller 
  klubblika, 
  130 
  — 
  150 
  t 
  u. 
  långa, 
  

   omkring 
  40 
  ju. 
  tjocka 
  (fig. 
  10). 
  

  

  Artens 
  förhållande 
  till 
  andra 
  arter. 
  Arten 
  är 
  antagligen 
  när- 
  

   mast 
  beslägtad 
  med 
  L. 
  glaciale. 
  Om 
  denna 
  påminner 
  den 
  mest 
  

   till 
  sin 
  yttre 
  form 
  och 
  genom 
  sina 
  invuxna 
  sporangier. 
  I 
  

  

  