﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  V 
  ET 
  EN 
  SKAPLIG 
  A 
  ABB 
  ETEN. 
  131 
  

  

  makulbay 
  vid 
  Novaja 
  Semljas 
  vestkust, 
  omkring 
  72° 
  30' 
  N. 
  Lat. 
  

  

  Fyndorter: 
  Norska 
  polarhafvet 
  : 
  Tromsö 
  amt 
  vid 
  Karlsö; 
  Fin- 
  

   marken 
  vid 
  Mageröns 
  sydkust, 
  öfverallt 
  lokal 
  och 
  sparsam. 
  

  

  Murmanska 
  hafvet: 
  Karmakulbay, 
  sparsam 
  och 
  lokal. 
  

  

  LlTHOTHAMNION 
  FOECUNDUM 
  nob. 
  

  

  L. 
  fronde 
  crustacea, 
  initio 
  arcte 
  adnata, 
  demum 
  soluta, 
  circa 
  2 
  mm. 
  

   crassa, 
  in 
  statu 
  juvenili 
  lsevissima, 
  nitida, 
  setate 
  provectiore 
  conceptaculis 
  spo- 
  

   rangiferis 
  insequali, 
  dilute 
  rosea, 
  limbo 
  albido, 
  margine 
  undulato-lobato, 
  e 
  

   cellulis 
  majoribus 
  constructa; 
  conceptaculis 
  sporangiferis 
  immefsis, 
  tecto 
  mar- 
  

   gine 
  elevato 
  circumdato, 
  demum 
  innatis, 
  depresso-globosis, 
  numerosissimis; 
  

   sporangiis 
  quaternas 
  sporas 
  foventibus, 
  120—185 
  ft. 
  longis, 
  45—65 
  <<. 
  crassis. 
  

   Tab. 
  5, 
  fig. 
  11—19. 
  

  

  Syn. 
  Lithothamnion 
  polymorphum 
  Kjell 
  m. 
  Kariska 
  hafvets 
  Algv. 
  p. 
  15. 
  

  

  Artbeskrifning. 
  Yttre 
  form. 
  Växten 
  omsluter 
  krustformigt 
  

   stenar 
  och 
  andra 
  hårda 
  föremål 
  och 
  är 
  i 
  början 
  tätt 
  och 
  fast 
  

   tryckt 
  till 
  underlaget, 
  men 
  lossnar 
  såsom 
  äldre 
  lätt 
  från 
  detta. 
  

   Krustans 
  form 
  rättar 
  sig 
  efter 
  underlagets 
  och 
  synes 
  icke 
  hafva 
  

   som 
  hos 
  föregående 
  art 
  benägenhet 
  att 
  antaga 
  cirkelform. 
  De 
  

   centrala 
  delarna 
  tilltaga 
  hastigare 
  och 
  mera 
  i 
  tjocklek 
  än 
  de 
  

   periferiska. 
  Vid 
  centrum 
  blir 
  krustan 
  ända 
  till 
  omkring 
  2 
  mm. 
  

   tjock. 
  Nya 
  krustor 
  kunna 
  utveckla 
  sig 
  ofvanpå 
  andra, 
  hvar- 
  

   igenom 
  krustkomplexer 
  af 
  nere 
  mm. 
  tjocklek 
  bildas. 
  I 
  kanten 
  

   är 
  krustan 
  grundt 
  flikig 
  med 
  rundade 
  lober. 
  Ytans 
  beskaf- 
  

   fenhet 
  bestämmes 
  af 
  underlagets; 
  är 
  detta 
  jemnt, 
  är 
  också 
  

   krustan 
  såsom 
  yngre 
  slät 
  och 
  då 
  också 
  glänsande. 
  Äldre 
  kru- 
  

   stor 
  blifva 
  alltid 
  ojemna 
  på 
  ytan, 
  småknottriga, 
  hvilket 
  dels 
  

   beror 
  på 
  små 
  främmande 
  föremål, 
  som 
  öfverväxas, 
  men 
  i 
  för- 
  

   sta 
  hand 
  på 
  konceptaklernas 
  egendomliga 
  form. 
  Friska 
  brott 
  

   af 
  äldre 
  krustor 
  äro 
  rent 
  hvita, 
  af 
  yngre 
  hvita 
  med 
  en 
  svag 
  

   dragning 
  åt 
  rosenrödt, 
  åtminstone 
  utåt. 
  Ytan 
  är 
  blekt 
  rosen- 
  

   röd, 
  brämet 
  hvitaktigt 
  (fig. 
  11). 
  

  

  Bålens 
  bygnad. 
  Ett 
  basalt, 
  koaxilt 
  lager 
  är 
  nästan 
  alltid 
  

   tydligt 
  och 
  kraftigt 
  utveckladt, 
  med 
  temligen 
  starkt 
  bågböjda 
  

   antiklina 
  cellrader, 
  hvilkas 
  celler 
  äro 
  omkring 
  dubbelt 
  så 
  långa 
  

   som 
  tjocka 
  (fig. 
  13, 
  14). 
  Det 
  öfre 
  förtjockningslagrets 
  celler, 
  

   som 
  på 
  ett 
  radialt 
  snitt 
  äro 
  ordnade 
  i 
  tydliga, 
  endast 
  närmast 
  

   medianen 
  svagt 
  böjda, 
  i 
  öfrigt 
  räta 
  rader, 
  äro 
  till 
  formen 
  qva- 
  

   dratiska 
  eller 
  rektangulära 
  med 
  höjden 
  störst, 
  7 
  — 
  9 
  ju. 
  tjocka 
  

   och 
  ända 
  till 
  15 
  ju. 
  långa, 
  med 
  tjocka 
  väggar 
  och 
  cellrum- 
  

   mens 
  hörn 
  afrundade 
  (fig. 
  15). 
  Ytcellerna 
  äro 
  kantiga, 
  7—10 
  

   ju. 
  i 
  diameter, 
  med 
  mellanväggarna 
  omkring 
  3 
  p. 
  tjocka 
  (fig. 
  16). 
  

  

  