﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSK 
  APLI 
  G 
  A 
  ARB 
  E 
  T 
  EN. 
  143 
  

  

  lycopodioides 
  så 
  skarpt 
  skilda 
  växt 
  dock 
  är 
  så 
  nära 
  beslägtad 
  

   med 
  denna,' 
  att 
  några 
  bestämda 
  gränser 
  icke 
  kunna 
  dragas 
  

   mellan 
  dem. 
  Dessutom 
  måste 
  jag 
  å 
  andra 
  sidan 
  inrymma, 
  

   att, 
  så 
  onaturlig 
  den 
  af 
  Gobi 
  fordrade 
  föreningen 
  af 
  Rh.lyco- 
  

   podioides 
  och 
  Rh. 
  subfusca 
  i 
  början 
  kan 
  förefalla, 
  den 
  dock 
  har 
  

   mycket 
  stor 
  sannolikhet 
  för 
  sig, 
  om 
  man 
  tar 
  i 
  betraktande 
  

   den 
  mängd 
  olikartade 
  former, 
  under 
  hvilka 
  Rh. 
  lycopodioides 
  

   uppträder, 
  bland 
  hvilka 
  åtskilliga 
  komma 
  ytterligt 
  nära 
  Rh. 
  

   subfusca 
  (Woodw.) 
  Ag. 
  Härvid 
  måste 
  jag 
  dock 
  göra 
  en 
  be- 
  

   stämd 
  inskränkning. 
  Det 
  är 
  genom 
  J. 
  E. 
  Areschougs 
  ut- 
  

   märkta 
  arbeten 
  väl 
  bekant 
  för 
  svenska 
  algologer, 
  att 
  vid 
  

   Sveriges 
  vestra 
  kust 
  trenne 
  Rhodomel 
  W-former 
  finnas, 
  den 
  ena 
  

   af 
  nämnde 
  algolog 
  karakteriserad 
  såsom 
  forma 
  extraiceniensis 
  

   et 
  normalis, 
  den 
  andra 
  forma 
  intratceniensis, 
  prcecedentis 
  magnitu- 
  

   dinis 
  et 
  crassitiei, 
  den 
  tredje 
  forma 
  gracilis. 
  Alla 
  tre 
  betraktar 
  

   Areschoug 
  såsom 
  former 
  af 
  Rhodomela 
  subfusca 
  (Woodw.) 
  

   (Se 
  Aresch. 
  Obs. 
  Phyc. 
  3, 
  p. 
  6). 
  Alla 
  äro 
  utdelade 
  i 
  präktiga 
  

   exemplar 
  i 
  Alg. 
  Scand. 
  exsicc. 
  under 
  N:o 
  57, 
  58, 
  303 
  Ser. 
  2 
  och 
  

   N:o 
  54 
  Ser. 
  1. 
  Lefvande 
  exemplar 
  af 
  de 
  två 
  första 
  af 
  dessa 
  

   har 
  jag 
  haft 
  tillfälle 
  att 
  noggrannare 
  undersöka 
  i 
  olika 
  utveck- 
  

   lingsstadier 
  och 
  under 
  olika 
  tider 
  på 
  året 
  och 
  funnit 
  dem 
  af- 
  

   vika 
  från 
  hvarandra 
  så 
  väsentligt 
  till 
  habitus, 
  morfologisk 
  

   utbildning, 
  anatomisk 
  bygnad 
  och 
  med 
  hänsyn 
  till 
  biologiska 
  

   förhållanden, 
  att 
  jag 
  måste 
  hålla 
  dem 
  för 
  skilda 
  arter, 
  om 
  

   öfverhufvud 
  några 
  Rhodomela- 
  arter 
  skola 
  urskiljas. 
  Af 
  dessa 
  

   kan 
  endast 
  den 
  ena 
  anses 
  vara 
  närmare 
  beslägtad 
  med 
  Rh. 
  

   lycopodioides; 
  den 
  andra 
  är 
  helt 
  säkert 
  skarpt 
  skild 
  från 
  denna. 
  

   För 
  att 
  närmare 
  kunna 
  ingå 
  härpå, 
  anser 
  jag 
  mig 
  redan 
  här 
  

   böra 
  lemna 
  en 
  karakteristik 
  af 
  dessa 
  båda 
  svenska 
  Rhodomela- 
  

   arter, 
  ehuru 
  detta 
  strängt 
  taget 
  icke 
  tillhör 
  det 
  ämne, 
  som 
  

   det 
  närmast 
  gäller 
  att 
  här 
  behandla. 
  Jag 
  vill 
  göra 
  början 
  

   med 
  den 
  nämnda 
  /orma 
  intratceniensis. 
  Så 
  vidt 
  jag 
  kunnat 
  finna, 
  är 
  

   den 
  icke 
  igenkänneligt 
  beskrifven 
  eller 
  afbildad 
  under 
  något 
  

   särskildt 
  namn. 
  Jag 
  föreslår 
  d 
  erfor 
  att 
  kalla 
  den 
  Rh. 
  virgata. 
  

  

  Rhodomela 
  Virgata 
  novum 
  nomen. 
  

  

  Tab. 
  nostra. 
  7. 
  Exsicc. 
  Aresch. 
  Alg. 
  Scand. 
  exsicc. 
  N:o 
  303. 
  

  

  Beshrifning. 
  Första 
  årets 
  vårplanta 
  enligt 
  exemplar 
  från 
  

   Bohuslän 
  taget 
  i 
  midten 
  af 
  maj 
  (fig. 
  1). 
  

  

  Omkring 
  20 
  cm. 
  hög, 
  vid 
  torkning 
  med 
  platt 
  hufvud- 
  

   stam 
  och 
  platta 
  hufvudgrenar, 
  ej 
  svartnande, 
  till 
  färgen 
  röd- 
  

   brun. 
  Vid 
  fästningsorganet 
  en 
  callus 
  radicalis. 
  Bålen 
  tydligt 
  

   upprepadt 
  racemöst 
  förgrenad. 
  En 
  hufvudaxel 
  är 
  hela 
  bålen 
  

  

  