﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ÄMBETEN. 
  157 
  

  

  med 
  mera 
  tätt 
  sittande, 
  upptill 
  sammanflytande 
  grenknippen. 
  

   En 
  sådan 
  har 
  jag 
  ofta 
  funnit 
  vid 
  Sveriges 
  vestra 
  kust 
  på 
  öppna, 
  

   för 
  starkt 
  vågsvall 
  utsatta 
  ställen. 
  

  

  LefnadsfÖrhållanden. 
  Enligt 
  Kleen 
  förekom 
  växten 
  i 
  södra 
  

   delen 
  af 
  polarhafvet 
  på 
  öppen 
  kust, 
  i 
  klipphålor 
  inom 
  den 
  

   litorala 
  regionen, 
  men 
  saknades 
  i 
  det 
  inre 
  af 
  den 
  större 
  fjord, 
  

   Saltenfjorden, 
  som 
  af 
  honom 
  undersöktes. 
  Den 
  synes 
  alltså 
  

   vara 
  en 
  pelagisk 
  form. 
  Möjligen 
  växer 
  den 
  här, 
  liksom 
  längre 
  

   söder 
  ut, 
  temligen 
  sällskaplig 
  i 
  större 
  individmassor. 
  Härom 
  

   nämner 
  den 
  anförda 
  auktorn 
  intet. 
  I 
  juli 
  och 
  augusti 
  bär 
  den 
  

   sporangier 
  vid 
  Nordlandens 
  kust. 
  

  

  Utbredning. 
  Känd 
  endast 
  från 
  det 
  atlantiska 
  florområdet 
  

   och 
  uteslutande 
  från 
  dess 
  södra 
  del. 
  

  

  Fyndort: 
  Norska 
  polarhafvet 
  : 
  Nordlanden, 
  temligen 
  allmän. 
  

  

  Polysiphonia 
  Fibrillosa 
  (Dilhv.) 
  Grev. 
  

  

  in 
  Hook. 
  Brit. 
  Fl. 
  2, 
  p. 
  334; 
  Conferva 
  fibrillosa 
  Dilhv. 
  Brit. 
  Conf. 
  p. 
  86. 
  

   Descr. 
  Polysiphonia 
  fibrillosa 
  J. 
  G. 
  Ag. 
  Spec. 
  Alg. 
  2, 
  p. 
  991. 
  

   Fig. 
  » 
  lasiotricha 
  Kiitz. 
  Phyc. 
  gener. 
  t. 
  49. 
  

  

  Syn. 
  Polysiphonia 
  violacea 
  Kleen, 
  Nordl. 
  Alg. 
  p. 
  13. 
  

  

  Anmärkning 
  vid 
  artbestämningen. 
  Den 
  växt, 
  h 
  vilken 
  Kleen 
  

   i 
  sitt 
  arbete 
  öfver 
  Nordlandens 
  alger 
  upptar 
  under 
  namn 
  P. 
  

   violacea, 
  är, 
  att 
  döma 
  af 
  exemplar 
  i 
  hans 
  herbarium, 
  icke 
  denna 
  

   art 
  utan 
  P 
  fibrillosa. 
  Den 
  afviker 
  visserligen 
  genom 
  rikare 
  

   grenbildning, 
  mindre 
  mäktigt 
  utbildadt 
  kortikallager 
  och 
  

   större 
  slankighet 
  något 
  från 
  engelska 
  exemplar 
  af 
  denna 
  

   växt, 
  men 
  öfverensstämmer 
  i 
  hufvudsak 
  med 
  dessa. 
  Närmast 
  

   kommer 
  den 
  intill 
  den 
  af 
  Ktitzing, 
  anf. 
  st., 
  afbildade 
  P 
  lasio- 
  

   tricha, 
  som 
  enligt 
  J. 
  G. 
  Agardh 
  bör 
  identifieras 
  med 
  P 
  fibril- 
  

   losa. 
  Den 
  olikhet, 
  exemplaren 
  från 
  Nordlanden 
  visa 
  med 
  en- 
  

   gelska, 
  torde 
  bero 
  derpå, 
  att 
  de 
  förra 
  vuxit 
  på 
  djupt 
  vatten, 
  

   under 
  det 
  deremot 
  växten 
  vid 
  Englands 
  kuster 
  är 
  litoral. 
  

  

  LefnadsfÖrhåll 
  anden. 
  I 
  polarhafvet 
  funnen 
  på 
  flere 
  famnars 
  

   djup, 
  fäst 
  på 
  skal 
  eller 
  döda 
  Facus-de\a.r 
  eller 
  på 
  Desmarestia 
  

   aculeata. 
  Den 
  bär 
  här 
  tetrasporer 
  i 
  augusti 
  månad. 
  

  

  Utbredning. 
  Känd 
  endast 
  från 
  polarhafvets 
  atlantiska 
  flor- 
  

   område 
  och 
  från 
  dess 
  södra 
  del. 
  

  

  Fyndorter: 
  Norska 
  polarhafvet: 
  Nordlanden. 
  Antagligen 
  äro 
  

   alla 
  de 
  af 
  Kleen 
  för 
  P. 
  violacea 
  uppgifna 
  fyndorterna: 
  Röst, 
  

   Giva?r 
  och 
  FleinvaBr 
  att 
  hänföra 
  till 
  denna 
  art. 
  Någon 
  P. 
  vio- 
  

   lacea 
  innehålla 
  hans 
  samlingar 
  åtminstone 
  icke. 
  

  

  