﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  159 
  

  

  eller 
  annorstädes 
  i 
  Ishafvet. 
  I 
  södra 
  delen 
  af 
  Norska 
  polar- 
  

   hafvet 
  är 
  den 
  funnen 
  af 
  Kleen. 
  

  

  Fyndorter: 
  Norska 
  polarhafvet: 
  Nordlanden 
  vid 
  ögrupperna 
  

   Givser 
  och 
  Fleinvser. 
  

  

  Grönlmidshafvet 
  : 
  Spetsbergens 
  kust 
  utan 
  närmare 
  angifven 
  

   lokal. 
  

  

  Polysiphonia 
  Fastigiata 
  (Roth) 
  Grev. 
  

  

  Fl. 
  Edinb. 
  p. 
  308; 
  Ceramium 
  fastigiatum 
  Eoth. 
  Fl. 
  Germ. 
  3, 
  p. 
  463. 
  

   Descr. 
  Polysiphonia 
  fastigiata 
  J. 
  G. 
  Ag. 
  Spec. 
  Alg. 
  2, 
  p. 
  1029. 
  

   Fig, 
  » 
  > 
  Harv. 
  Phyc. 
  Brit. 
  t. 
  299. 
  

  

  Exsicc. 
  » 
  » 
  Aresch. 
  Alg. 
  Scand. 
  exsicc. 
  N:o 
  4. 
  

  

  Syn. 
  Conferva 
  polymorpha 
  Gunn. 
  Fl. 
  Norv. 
  2, 
  p. 
  92; 
  fide. 
  syn. 
  

  

  Wg. 
  Fl. 
  Lapp. 
  p. 
  511. 
  

   Hutchinsia 
  fastigiata 
  Lyngb. 
  Hy 
  dr. 
  Dan. 
  p. 
  108. 
  

   Polysiphonia 
  » 
  J. 
  G. 
  Ag. 
  Spetsb. 
  Alg. 
  Bidr. 
  p. 
  11. 
  

  

  » 
  » 
  Aresch. 
  Phyc. 
  Scand. 
  p. 
  278. 
  

  

  Kjellm. 
  Spetsb. 
  Thall. 
  1, 
  p. 
  9. 
  

  

  LefnadsförhåUanden. 
  Växten 
  tillhör 
  det 
  litorala 
  området 
  

   och 
  synes 
  nästan 
  uteslutande 
  hålla 
  sig 
  till 
  Ozothallia 
  nodosa 
  

   såsom 
  det 
  föremål, 
  på 
  h 
  vilket 
  den 
  är 
  fäst. 
  Då 
  den, 
  såsom 
  

   stundom 
  händer, 
  växer 
  på 
  lösryckta 
  bitar 
  af 
  denna 
  art, 
  förda 
  

   till 
  djupt 
  (10 
  — 
  15 
  famnars) 
  vatten, 
  blir 
  den 
  mindre 
  tätgrenig, 
  

   finare, 
  längre 
  och 
  mindre 
  qvastlik, 
  hvarjemte 
  axlarna 
  afsmalna 
  

   starkare 
  mot 
  spetsen. 
  Dylika 
  med 
  clen 
  typiska 
  formen 
  habi- 
  

   tuelt 
  ganska 
  olika 
  exemplar 
  har 
  jag 
  funnit 
  vid 
  Maasö 
  i 
  Fin- 
  

   marken. 
  Den 
  är 
  en 
  pelagisk 
  form, 
  skyr 
  åtminstone 
  djupa 
  fjor- 
  

   dar 
  och 
  är 
  något 
  sällskaplig. 
  Enligt 
  Kleen 
  bär 
  den 
  i 
  södra 
  

   delen 
  af 
  Norska 
  polarhafvet 
  sporocarpier 
  och 
  tetrasporangier 
  

   under 
  hela 
  sommaren. 
  Vid 
  Finmarkskusten 
  förekom 
  den 
  med 
  

   sporocarpier 
  under 
  augusti, 
  september 
  och 
  oktober 
  månader, 
  

   med 
  tetrasporangier 
  under 
  augusti. 
  

  

  Utbredning. 
  Maximum 
  af 
  freqvens 
  har 
  arten 
  i 
  Norska 
  po- 
  

   larhafvet. 
  Från 
  Baffmsbay 
  är 
  den 
  uppgifven 
  af 
  Lyngbye. 
  

   Huruvida 
  den 
  verkligen 
  växer 
  annorstädes 
  i 
  Ishafvet, 
  synes 
  mig 
  

   ännu 
  osäkert. 
  Den 
  anses 
  visserligen 
  förekomma 
  i 
  Grönlands- 
  

   hafvet 
  vid 
  Spetsbergens 
  kust. 
  Sjelf 
  har 
  jag 
  också 
  träffat 
  den 
  

   här, 
  men 
  aldrig 
  vidvuxen 
  utan 
  blott 
  uppkastad 
  på 
  stranden 
  

   och 
  antagligen 
  drifven 
  dit 
  söderifrån. 
  Möjligen 
  är 
  också 
  detta 
  

   fallet 
  med 
  de 
  exemplar 
  af 
  arten, 
  hvilka 
  hemfördes 
  från 
  samma 
  

   trakt 
  af 
  Torellska 
  expeditionen 
  1861. 
  Den 
  är 
  icke 
  ens 
  anmärkt 
  

   i 
  Hvita 
  hafvet. 
  Dess 
  nordligaste 
  säkra 
  fyndort 
  måste 
  tills- 
  

   vidare 
  Gjesvser 
  strax 
  norr 
  om 
  71° 
  N. 
  Lat. 
  anses 
  vara. 
  

  

  