﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIG 
  A 
  ARBETEN. 
  161 
  

  

  rena 
  ishafsformer, 
  sådana 
  som 
  Odonthatia 
  dentata, 
  Belesseria 
  

   sinuosa, 
  Ptilota 
  pectinata 
  och 
  Phyttopliora 
  interrupta. 
  Den 
  tillhör 
  

   företrädesvis 
  Zammane-formationen 
  och 
  växer 
  här 
  spridd, 
  al- 
  

   drig 
  sällskaplig 
  i 
  större 
  individmassor. 
  Yid 
  Spetsbergens 
  

   nordkust 
  lefver 
  den 
  öfver 
  vintern 
  och 
  utvecklar 
  sig 
  under 
  hela 
  

   den 
  mörka 
  och 
  kalla 
  tiden, 
  ehuru 
  långsamt. 
  Alltjemt 
  träffar 
  

   man 
  dock 
  exemplar 
  med 
  unga, 
  i 
  utbildning 
  stadda 
  vegetativa 
  

   organ. 
  I 
  april 
  blir 
  utvecklingen 
  af 
  dylika 
  starkare, 
  når 
  sin 
  

   fulla 
  kraft 
  vid 
  midten 
  af 
  maj 
  och 
  fortgår 
  sedan 
  under 
  som- 
  

   marmånaderna. 
  

  

  Ehuru 
  jag 
  varit 
  i 
  tillfälle 
  att 
  under 
  alla 
  årstider 
  under- 
  

   söka 
  en 
  stor 
  mängd 
  exemplar, 
  har 
  jag 
  endast 
  högst 
  sällan 
  sett 
  

   växten 
  med 
  propagationsorgan. 
  Endast 
  en 
  gång, 
  nämligen 
  i 
  

   augusti 
  månad 
  1872, 
  har 
  jag 
  funnit 
  ett 
  exemplar 
  med 
  unga 
  

   sporocarpier 
  och 
  under 
  juli 
  månad 
  samma 
  år 
  likaledes 
  ett 
  

   exemplar 
  med 
  unga 
  bildningar, 
  som 
  antagligen 
  voro 
  anlag 
  till 
  

   anthericlier. 
  Exemplar 
  med 
  tetrasporangier 
  fann 
  jag 
  8:de 
  och 
  

   21:sta 
  november 
  1872, 
  19:de 
  och 
  20:de 
  december 
  samt 
  18:deja- 
  

   nuari 
  1873. 
  Att 
  arten 
  vid 
  Spetsbergen 
  utbildar 
  tetrasporangier 
  

   äfven 
  under 
  sommaren, 
  framgår 
  deraf, 
  att 
  J. 
  G. 
  Agardh 
  beskrif- 
  

   ver 
  dessa 
  organ 
  på 
  exemplar, 
  hemförda 
  härifrån 
  af 
  Vahloch 
  

   af 
  den 
  Torellska 
  expeditionen, 
  h 
  vilka 
  uppehöllo 
  sig 
  vid 
  

   Spetsbergens 
  kuster 
  endast 
  under 
  sommartid. 
  

  

  Utbredning. 
  Maximum 
  af 
  freqvens 
  har 
  arten 
  i 
  det 
  Grön- 
  

   ländska 
  Ishafvet 
  vid 
  Spetsbergens 
  kuster. 
  Sin 
  största 
  yppig- 
  

   het 
  når 
  den 
  vid 
  Norges 
  nordkust, 
  der 
  den 
  bildar 
  rika, 
  täta 
  

   tofsar, 
  mer 
  än 
  20 
  cm. 
  långa. 
  Den 
  är 
  anmärkt 
  från 
  alla 
  delar 
  

   af 
  Ishafvet 
  med 
  undantag 
  af 
  det 
  Amerikanska 
  Ishafvet. 
  An- 
  

   tagligen 
  finnes 
  den 
  dock 
  äfven 
  här 
  och 
  man 
  torde 
  derför 
  kunna 
  

   räkna 
  arten 
  bland 
  de 
  circumpolära. 
  Den 
  säkert 
  kända 
  nord- 
  

   ligaste 
  fyndorten 
  är 
  Spetsbergens 
  Nordkap, 
  Lat. 
  N. 
  80° 
  31'. 
  

  

  Fyndorter: 
  Norska 
  polarhafvet 
  : 
  Finmarken 
  vid 
  Maasö 
  och 
  

   Gjesvser, 
  sparsam 
  och 
  lokal. 
  

  

  Gr 
  ont 
  an 
  dsh 
  af 
  v 
  et 
  : 
  allmän 
  och 
  mycket 
  ymnig 
  vid 
  Spetsber- 
  

   gens 
  nord- 
  och 
  vestkust, 
  känd 
  äfven 
  från 
  Storfjorden, 
  österom 
  

   Yest-Spetsbergen 
  och 
  från 
  Sabineön 
  vid 
  Grönlands 
  ostkust. 
  

  

  MurmansJca 
  hafvet: 
  Ryska 
  Lappmarkskusten, 
  ön 
  Kolgujew 
  

   vestkusten 
  af 
  No 
  vaja 
  Semlja 
  och 
  Waigatsch, 
  på 
  senare 
  stället 
  

   allmän, 
  men 
  mindre 
  ymnig. 
  

  

  Hvita 
  hafvet: 
  allmän 
  och 
  ymnig. 
  

  

  Karislca 
  hafvet: 
  Uddebay, 
  vid 
  No 
  vaja 
  Semljas 
  ostkust, 
  

   Lat, 
  N. 
  76° 
  18' 
  Long. 
  O. 
  92° 
  20', 
  Kap 
  Palander 
  och 
  Aktinia- 
  

  

  Bd 
  III. 
  11 
  

  

  