﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  

  

  171 
  

  

  algologer 
  skulle 
  känna 
  sig 
  benägna 
  att 
  frångå 
  J. 
  G. 
  Agardhs 
  

   uppfattning 
  och 
  bestrida 
  deras 
  arträtt. 
  De 
  är 
  o 
  B. 
  Bcerii, 
  B. 
  

   angustissima, 
  den 
  förut 
  nämnda 
  B. 
  rostrata 
  och 
  B. 
  corymbosa. 
  

   Efter 
  den 
  granskning 
  af 
  dessa 
  i 
  samlingar 
  mycket 
  sparsamma 
  

   arter, 
  som 
  jag 
  kunnat 
  företaga, 
  måste 
  jag 
  visserligen 
  inrymma, 
  

   att 
  de 
  stå 
  hvarandra 
  nära 
  och 
  dessutom 
  sluta 
  sig 
  till 
  B. 
  alata, 
  

   men 
  emellan 
  dem 
  finnas 
  dock 
  såväl 
  med 
  hänsyn 
  till 
  struktur 
  

   som 
  bålens 
  förgrening 
  och 
  platsen 
  för 
  de 
  reproduktiva 
  orga- 
  

   nens 
  utbildning 
  olikheter, 
  hvilka 
  synas 
  vara 
  konstanta. 
  Jag- 
  

   anser 
  mig 
  derför 
  böra 
  omfatta 
  J. 
  G. 
  Agardhs 
  åsigt, 
  att 
  de 
  

   nämnda 
  växterna 
  äro 
  så 
  starkt 
  differentierade 
  från 
  hvar- 
  

   andra, 
  att 
  de 
  böra 
  uppfattas 
  såsom 
  skilda 
  arter, 
  hvilka 
  antag- 
  

   ligen 
  för 
  ej 
  lång 
  tid 
  tillbaka 
  utgått 
  från 
  en 
  eller 
  tvänne 
  grund- 
  

   former. 
  

  

  LefnadsförhåUanden. 
  D. 
  Bcerii 
  är 
  i 
  Ishafvet 
  en 
  sublitoral, 
  

   inom 
  Lammane-formationen 
  förekommande 
  alg, 
  hvilken 
  synes 
  

   föredraga 
  öppen 
  -kust 
  framför 
  det 
  inre 
  af 
  djupa 
  fjordar 
  och 
  

   andra 
  skyddade 
  ställen. 
  Den 
  är 
  mestadels 
  fäst 
  på 
  andra 
  

   alger, 
  särskildt 
  Laminarieemas 
  rhiziner. 
  Vid 
  Spetsbergens 
  nord- 
  

   kust 
  har 
  jag 
  funnit 
  den 
  i 
  full 
  utveckling 
  under 
  midten 
  af 
  fe- 
  

   bruari 
  månad. 
  Exemplar 
  med 
  sporocarpier 
  funnos 
  vid 
  No 
  vaja 
  

   Semljas 
  vestkust 
  under 
  juni 
  och 
  juli, 
  vid 
  Spetsbergen 
  under 
  

   augusti, 
  exemplar 
  med 
  tetrasporangier 
  på 
  båda 
  ställena 
  under 
  

   juli 
  månad. 
  Efter 
  sporutvecklingen, 
  hvilken 
  står 
  tillsamman 
  

   med 
  upplösning 
  af 
  en 
  del 
  af 
  grenarna, 
  inträder 
  en 
  kraftig 
  ve- 
  

   getativ 
  nybildning, 
  hvarvid 
  en 
  mängd 
  af 
  de 
  nya 
  grensystemen 
  

   utvecklas 
  i 
  grenvecken. 
  

  

  Utbredning. 
  Arten 
  är 
  känd 
  endast 
  från 
  polarhafvets 
  arktiska 
  

   florområde, 
  inom 
  hvilket 
  den 
  har 
  en 
  temligen 
  inskränkt 
  ut- 
  

   bredning. 
  Den 
  är 
  nämligen 
  funnen 
  endast 
  i 
  östra 
  delen 
  af 
  

   Grönlandshafvet, 
  i 
  Murmanska 
  och 
  Hvita 
  hafvet. 
  Maximum 
  

   af 
  freqvens 
  synes 
  den 
  hafva 
  i 
  Hvita 
  hafvet 
  och 
  östra 
  delen 
  af 
  

   Murmanska 
  hafvet. 
  Dess 
  nordligaste 
  fyndort 
  är 
  Mosselbay 
  vid 
  

   Spetsbergens 
  nordkust, 
  N. 
  Lat. 
  79° 
  53'. 
  

  

  Fyndorter: 
  Grönlandshafvet: 
  Spetsbergens 
  nord- 
  och 
  vest- 
  

   kust, 
  temligen 
  allmän, 
  men 
  ej 
  ymnig. 
  

  

  Murmanska 
  hafvet: 
  nerestades 
  vid 
  Ryska 
  Lappmarkens 
  och 
  

   Cisuralska 
  Samojedlandets 
  kust, 
  ön 
  Kolgujew, 
  vestkusten 
  af 
  

   Novaja 
  Semlja 
  från 
  Matotschkin 
  Schar 
  till 
  N. 
  Gusinnoi 
  Kap, 
  

   vid 
  senare 
  kuststräckan 
  ymnigare 
  och 
  yppigare 
  än 
  vid 
  Spets- 
  

   bergen. 
  

  

  Hvita 
  hafvet: 
  temligen 
  allmän 
  och 
  ymnig. 
  

  

  ^Ml 
  

  

  