﻿VEG 
  A-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIG 
  A 
  ARBETEN. 
  173 
  

  

  Descr. 
  Delesseria 
  alata 
  J. 
  G. 
  Ag. 
  Epicr. 
  p. 
  483. 
  

  

  Mg. 
  » 
  * 
  » 
  Harv. 
  Phyc. 
  Brit, 
  t. 
  247. 
  

  

  Exsicc. 
  » 
  » 
  Aresch. 
  Alg. 
  Scand. 
  exsicc. 
  N:o 
  75. 
  

  

  Syn. 
  Delesseria 
  alata 
  Aresch. 
  Phyc. 
  Scand. 
  p. 
  292. 
  

   » 
  » 
  Kleen, 
  Nordl. 
  Alg. 
  p. 
  14. 
  

  

  Fucus 
  ålat 
  as 
  Gunn. 
  Fl. 
  Norv. 
  2, 
  p. 
  91. 
  

   Wg. 
  Fl. 
  Lapp. 
  p. 
  492. 
  

  

  LefnadsförhåUanden. 
  I 
  Norska 
  polarhafvets 
  södra 
  del 
  vid 
  

   Nordlanden 
  växer 
  den 
  dels 
  i 
  klipphålor 
  inom 
  tidvattensom- 
  

   rådet, 
  dels 
  inom 
  öfre 
  delen 
  af 
  den 
  snblitorala 
  regionen, 
  vid- 
  

   fäst 
  sten 
  eller 
  vanligast 
  Laminarieer. 
  Längre 
  mot 
  norr, 
  vid 
  

   Finmarkens 
  kust, 
  håller 
  den 
  sig, 
  enligt 
  min 
  erfarenhet, 
  alltid 
  

   till 
  litoralregionen 
  på 
  öppen 
  kust 
  och 
  bildar 
  här 
  jemte 
  Ftilota 
  

   elegans 
  en 
  tät 
  matta 
  på 
  de 
  branta, 
  plana 
  eller 
  något 
  urhålkade 
  

   yttersidorna 
  af 
  stenar 
  eller 
  klipphällar, 
  täckt 
  af 
  massor 
  af 
  

   OzothaUia 
  och 
  andra 
  Fucaceer. 
  Här 
  är 
  den 
  förkrympt, 
  når 
  säl- 
  

   lan 
  eller 
  aldrig 
  mer 
  än 
  3 
  — 
  5 
  cm. 
  i 
  höjd, 
  med 
  en 
  bredd 
  af 
  1 
  — 
  2 
  

   mm., 
  under 
  det 
  den 
  ännu 
  i 
  Nordlanden 
  blir 
  mer 
  än 
  8 
  cm. 
  hög 
  

   och 
  omkring 
  4 
  mm. 
  bred. 
  De 
  exemplar 
  från 
  Nordlanden, 
  som 
  

   finnas 
  i 
  Kl 
  e 
  ens 
  samlingar, 
  äro 
  alla 
  sterila 
  och 
  han 
  nämner 
  

   icke 
  i 
  sin 
  afhandling 
  om 
  Nordlandens 
  algflora, 
  att 
  han 
  sett 
  

   exemplar' 
  med 
  något 
  slags 
  propagationsorgan. 
  Sjelf 
  fann 
  jag 
  

   i 
  Finmarken 
  endast 
  sterila 
  exemplar. 
  Vid 
  Sveriges 
  vestra 
  

   kust 
  bär 
  växten 
  tetrasporangier 
  under 
  vintermånaderna, 
  decem- 
  

   ber 
  och 
  januari, 
  och 
  Areschoug 
  uppger 
  om 
  den 
  »mensibus 
  

   Martii 
  atque 
  Aprilis 
  in 
  mari 
  Bahusiensi 
  fructificans», 
  så 
  att 
  det 
  

   alltså 
  är 
  under 
  vintern 
  och 
  våren, 
  som 
  arten 
  här 
  utvecklar 
  

   sina 
  propagationsorgan. 
  Förmodligen 
  är 
  förhållandet 
  detsamma 
  

   längre 
  i 
  norr. 
  

  

  Utbredning. 
  Känd 
  endast 
  från 
  polarhafvets 
  atlantiska 
  fior- 
  

   område, 
  der 
  den 
  når 
  sitt 
  freqvensmaximum 
  vid 
  Nordlanden. 
  

   Dess 
  nordligaste 
  fyndort 
  är 
  Gjesvaar 
  ungefär 
  Lat. 
  N. 
  71°. 
  

  

  Fyndort: 
  Norska 
  polarhaf 
  vet 
  : 
  Nordlanden, 
  allmän 
  och 
  ymnig, 
  

   Finmarken, 
  sparsam 
  och 
  lokal. 
  

  

  Delesseria 
  Montagnei 
  novum 
  nomen. 
  

  

  Delesseria 
  denticulata 
  Mont. 
  Syll. 
  p. 
  408. 
  Cfr. 
  Ann. 
  d. 
  Se. 
  9, 
  p. 
  62. 
  

   Descr. 
  Hypoglossnm 
  denticulatum 
  Kiitz. 
  Tab. 
  Phyc. 
  16, 
  p. 
  6. 
  

   Fig. 
  >■> 
  » 
  » 
  » 
  » 
  » 
  t. 
  15. 
  

  

  Syn. 
  Delesseria 
  alata 
  /? 
  angustifolia 
  Lyngb. 
  Hydr. 
  Dan. 
  p. 
  8. 
  

  

  Anmärkning 
  vid 
  arten. 
  I 
  de 
  grönländska 
  algsamlingarna, 
  

   tillhöriga 
  Köpenhamns 
  museum, 
  finnes 
  en 
  temligen 
  stor 
  myc- 
  

  

  ■^■^^^^H 
  

  

  