﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  183 
  

  

  ymnigt 
  slem 
  sammanhållna, 
  men 
  lätt 
  från 
  hvarandra 
  vid 
  press- 
  

   ning 
  skilj 
  bara 
  cellrader. 
  Dessa 
  äro 
  oftast 
  enkla 
  och 
  i 
  olika 
  

   delar 
  af 
  bålen 
  olika. 
  Somliga 
  äro 
  jemförelsevis 
  långa 
  (omkr. 
  

   250 
  ju.) 
  och 
  smala 
  (6—8 
  ju.) 
  bildade 
  af 
  talrika, 
  15—20, 
  cylin- 
  

   driska 
  celler, 
  hvilka 
  äro 
  ända 
  till 
  dubbelt 
  så 
  långa 
  som 
  tjocka. 
  

   Dessa 
  håller 
  jag 
  för 
  att 
  vara 
  vegetativa 
  cellrader 
  (fig. 
  1, 
  3). 
  I 
  

   andra 
  delar 
  af 
  bålen 
  har 
  jag 
  funnit 
  fiere 
  af 
  de 
  vertikala 
  cell- 
  

   raderna 
  hafva 
  det 
  utseende, 
  som 
  fig. 
  7 
  och 
  8 
  angifva. 
  Från 
  

   toppcellen 
  eller 
  från 
  ledcellerna 
  utgår 
  en, 
  stundom 
  till 
  och 
  .med 
  

   från 
  samma 
  ledcell 
  två 
  hårlika 
  bildningar. 
  Dessa 
  bildningar 
  

   likna 
  så 
  mycket 
  triehogyner, 
  att 
  jag 
  ansett 
  mig 
  böra 
  fatta 
  dem 
  

   såsom 
  sådana. 
  Åter 
  andra 
  delar 
  af 
  bålen, 
  som 
  kunna 
  äga 
  ett 
  

   jemförelsevis 
  ej 
  ringa 
  omfång, 
  bildas 
  uteslutande 
  af 
  vida 
  kor- 
  

   tare, 
  tjockare 
  och 
  mera 
  intensivt 
  färgade 
  vertikala 
  cellrader 
  

   (fig. 
  2). 
  Dessa 
  cellrader 
  äro 
  enligt 
  regeln 
  icke 
  ens 
  hälften 
  så 
  långa, 
  

   som 
  de 
  vegetativa. 
  Vanligen 
  äro 
  de 
  omkring 
  100 
  /A 
  långa. 
  

   Afven 
  de 
  horisontela 
  cellrader, 
  som 
  uppbära 
  dem, 
  äro 
  något 
  

   olika 
  dem, 
  från 
  hvilka 
  de 
  vegetativa 
  cellraderna 
  utgå. 
  Deras 
  

   celler 
  äro 
  längre 
  och 
  mera 
  starkt 
  endokromhaltiga. 
  Att 
  i 
  dessa 
  

   cellrader 
  sporer 
  alstras, 
  kan 
  ej 
  gerna 
  betviflas. 
  Fig. 
  4 
  — 
  6 
  ange 
  

   detta 
  bestämdt. 
  De 
  äro 
  sålunda 
  enligt 
  mitt 
  förmenande 
  cysti- 
  

   •dier. 
  Huru 
  de 
  uppkommit, 
  kan 
  jag 
  ej 
  afgöra. 
  Två 
  fall 
  synas 
  

   mig 
  möjliga: 
  det 
  ena, 
  att 
  de 
  anläggas 
  oberoende 
  af 
  en 
  befrukt- 
  

   ningsakt 
  och 
  att 
  de 
  efter 
  öfverförandet 
  af 
  det 
  befruktande 
  

   ämnet 
  från 
  trichogynerna 
  utveckla 
  sig 
  till 
  cystidier, 
  eller 
  ock- 
  

   så, 
  att 
  genom 
  trichogjmernas 
  befruktning 
  från 
  de 
  cellrader, 
  af 
  

   hvilka 
  dessa 
  uppbäras, 
  horisontela, 
  långcelliga, 
  endokromrika 
  

   <?ellrader 
  utvecklas, 
  ' 
  som 
  å 
  sin 
  sida 
  utbilda 
  cystidieraderna. 
  

   Något 
  organ, 
  som 
  skulle 
  kunna 
  anses 
  afsedt 
  att 
  öfverföra 
  det 
  

   hefruktande 
  ämnet 
  från 
  trichogynerna 
  till 
  carpogonen, 
  har 
  jag 
  

   icke 
  sett. 
  Möjligt 
  är 
  dock, 
  att 
  de 
  horisontela 
  cellraderna 
  kunna 
  

   utföra 
  denna 
  funktion. 
  

  

  Mogna 
  sporer 
  äro 
  omkring 
  10 
  /A 
  i 
  diameter. 
  

  

  Utom 
  dessa 
  organ 
  har 
  jag 
  funnit 
  bildningar, 
  sådan 
  som 
  

   tig. 
  9 
  anger. 
  Af 
  livad 
  art 
  dessa 
  äro, 
  kan 
  jag 
  ej 
  afgöra. 
  Möj- 
  

   ligen 
  kunna 
  de 
  vara 
  unga 
  tetrasporangier, 
  som 
  ännu 
  ej 
  under- 
  

   gått 
  delning. 
  

  

  Jag 
  har 
  tillfälligtvis 
  anträffat 
  denna 
  lilla 
  växt 
  i 
  mycket 
  ringa 
  

   mängd 
  på 
  stenar, 
  öfvervuxna 
  med 
  Liihoderma 
  fatiscens. 
  Det 
  

   material, 
  öfver 
  hvilket 
  jag 
  förfogar, 
  är 
  ringa 
  och, 
  alldenstund 
  

   det 
  är 
  torkadt, 
  föga 
  lämpligt 
  för 
  en 
  närmare 
  undersökning. 
  

   Är 
  den 
  tolkning, 
  jag 
  gjort 
  af 
  de 
  särskildta 
  delarna, 
  riktig, 
  så 
  

   kan 
  växten 
  icke 
  föras 
  till 
  något 
  mig 
  bekant 
  Squamariace-sVågte. 
  

  

  