﻿FEGA- 
  EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ABBETEN. 
  197 
  

  

  Syn. 
  Halosaccion 
  fistulosum 
  Rupr. 
  Alg. 
  Och. 
  p. 
  273. 
  

  

  » 
  ramentaceum 
  J. 
  G. 
  Ag. 
  Spetsb. 
  Alg. 
  Progr. 
  p. 
  3; 
  Bidr. 
  

  

  p. 
  11; 
  Grönl. 
  Alg. 
  p. 
  111. 
  

   » 
  » 
  Croall, 
  Fl. 
  Disa 
  p. 
  460. 
  

  

  » 
  > 
  Dickie, 
  Alg. 
  Cumberl. 
  p. 
  239; 
  Alg. 
  Sut- 
  

  

  herl. 
  1, 
  p. 
  143. 
  

   » 
  » 
  Gobi, 
  Algenfl. 
  Weiss. 
  Meer. 
  p. 
  38. 
  

  

  » 
  » 
  Harv. 
  Ner. 
  Amer. 
  2, 
  p. 
  194. 
  

  

  » 
  Kjellm. 
  Vinteralgv. 
  p. 
  64; 
  Spetsb. 
  Thall. 
  

  

  1, 
  p. 
  17; 
  Algenv. 
  Murm. 
  Meer. 
  p. 
  17. 
  

   » 
  » 
  Kleen, 
  Nordl. 
  Alg. 
  p. 
  18. 
  

  

  > 
  soboliferum 
  Rupr. 
  Alg. 
  Och. 
  p. 
  268. 
  

  

  Halymenia 
  ramentacea 
  Lindbl. 
  Bot. 
  Not. 
  p. 
  157. 
  

   Scytosiphon 
  ramentaceus 
  Lyngb. 
  Hy 
  dr. 
  Dan. 
  p. 
  61. 
  

   Soliera 
  chordalis 
  Ashm. 
  Alg. 
  Hayes, 
  p. 
  96(?) 
  Cfr. 
  Farl. 
  New 
  Engl. 
  

   Alg. 
  p. 
  148. 
  

  

  Anmärkning 
  vid 
  formbegränsningen. 
  Halosaccion 
  ramentaceum 
  

   är 
  en 
  i 
  Ishafvet 
  mycket 
  mångformig 
  art. 
  De 
  former, 
  jag 
  i 
  det 
  

   föregående 
  anfört 
  och 
  sökt 
  karakterisera, 
  äro 
  långt 
  ifrån 
  de 
  

   enda 
  som 
  förekomma, 
  men 
  omkring 
  dem 
  kunna 
  de 
  öfriga 
  grup- 
  

   peras. 
  Det 
  kan 
  visserligen 
  tyckas, 
  som 
  skulle 
  den 
  form, 
  hvilken 
  

   jag 
  kallat 
  f. 
  robusta, 
  och 
  den 
  mest 
  kända, 
  f. 
  äensa, 
  vara 
  i 
  så 
  

   väsentlig 
  grad 
  olika 
  hvarandra, 
  att 
  de 
  borde 
  kunna 
  betrak- 
  

   tas 
  såsom 
  skilda 
  arter, 
  men 
  de 
  äro 
  dock 
  sammanbundna 
  ge- 
  

   nom 
  talrika 
  mellanformer. 
  

  

  Vid 
  formbegränsningen 
  bar 
  jag 
  lagt 
  första 
  årets 
  växt 
  till 
  

   grund, 
  emedan 
  det 
  är 
  under 
  första 
  året, 
  cl. 
  v. 
  s. 
  då 
  de 
  första 
  

   gången 
  bära 
  de 
  tetrasporangiealstrande 
  prolifikationerna 
  eller 
  

   bladen, 
  som 
  olikheten 
  dem 
  emellan 
  skarpast 
  framträder. 
  Se- 
  

   dan 
  dessa 
  till 
  största 
  delen 
  bortfallit 
  och 
  från 
  de 
  qvarblifna 
  

   resterna 
  nya, 
  kortare 
  prolifikationer 
  utbildats, 
  komma 
  särskildt 
  

   formerna 
  robusta 
  och 
  ramosa 
  att 
  habituelt 
  mycket 
  likna 
  f. 
  

   densa. 
  

  

  Utom 
  med 
  hänsyn 
  till 
  förgrening, 
  prolifikationernas 
  stor- 
  

   lek 
  och 
  form 
  gifves 
  det 
  också 
  olikheter 
  mellan 
  dessa 
  former 
  i 
  

   färg 
  och 
  konsistens, 
  hvilka 
  karakterer 
  dock 
  visa 
  sig 
  vexlande 
  

   hos 
  samma 
  individ 
  under 
  olika 
  utvecklingsstadier. 
  Såsom 
  re- 
  

   gel 
  kan 
  anges, 
  att 
  f. 
  densa 
  är 
  mera 
  cartilaginös 
  än 
  de 
  öfriga 
  

   och 
  att 
  hos 
  f. 
  robusta 
  prolifikationerna 
  äro 
  nästan 
  membran- 
  

   ösa, 
  d 
  erfor 
  också 
  vid 
  torkning 
  sammanfallande, 
  platta, 
  Yngre 
  

   individ 
  äro 
  mera 
  intensivt 
  färgade 
  än 
  äldre 
  och 
  pelagiska 
  for- 
  

   mer 
  mera 
  än 
  inomskärsformer. 
  

  

  Formerna 
  robusta 
  och 
  ramosa 
  äro 
  efter 
  all 
  sannolikhet 
  lika 
  

   litet 
  som 
  f. 
  subsimplex 
  och 
  f. 
  densa 
  förut 
  okända 
  former. 
  Det 
  

  

  