﻿VEKA-EXPEDITIONENS 
  V 
  ET 
  EN 
  S 
  K 
  AP 
  LI 
  G 
  A 
  ARB 
  ET 
  EN. 
  217 
  

  

  f. 
  coronata 
  Kleen. 
  

  

  Norell. 
  Alg. 
  p. 
  19. 
  

   Descr. 
  Ceramium 
  acanthonotum 
  var. 
  coronata 
  Kleen 
  1. 
  c. 
  

   Fig. 
  » 
  » 
  ...» 
  t. 
  10, 
  fig. 
  o. 
  

  

  Anmärkning 
  vid 
  formen 
  coronata. 
  I 
  Kleen 
  s 
  samlingar 
  fin- 
  

   nes 
  af 
  Ceramium 
  acanthonotum 
  uteslutande 
  den 
  typiska 
  formen, 
  

   men 
  några 
  exemplar 
  hafva 
  i 
  vissa 
  delar 
  af 
  bålen 
  taggarna 
  så 
  

   anordnade 
  som 
  hos 
  den 
  af 
  Kleen 
  urskilda 
  varieteten. 
  Då 
  

   denna 
  i 
  allt 
  öfrigt: 
  förgrening* 
  färg, 
  kortikallagrets 
  bygnad, 
  

   tetrasporangiernas 
  form 
  och 
  anordning 
  m. 
  m. 
  liknar 
  den 
  .ty- 
  

   piska 
  formen, 
  torde 
  man 
  kunna 
  anse 
  f. 
  coronata 
  såsom 
  föga 
  

   sjelfständig, 
  om 
  ock 
  förtjent 
  att 
  särskildt 
  framhållas. 
  

  

  Lefnaäsförhållanden. 
  Växten 
  är 
  i 
  polarhafvet 
  litoral, 
  pela- 
  

   gisk 
  och 
  något 
  sällskaplig. 
  Den 
  håller 
  sig 
  företrädesvis 
  till 
  

   sådana 
  ställen, 
  som 
  torrläggas 
  vid 
  ebb, 
  men 
  förekommer 
  också 
  

   i 
  klipphålor, 
  som 
  vid 
  ebbtid 
  äro 
  vattenfylda. 
  Under 
  juli 
  och 
  

   augusti 
  bär 
  den 
  ytterst 
  rikligt 
  tetrasporer 
  på 
  de 
  ställen, 
  der 
  

   den 
  hittills 
  blifvit 
  anmärkt. 
  

  

  Utbredning. 
  Känd 
  endast 
  från 
  södra 
  delen 
  af 
  polarhafvets 
  

   atlantiska 
  florområde. 
  

  

  Fyndort: 
  Norska 
  polarhafvet: 
  Nordlanden, 
  allmän 
  och 
  ym- 
  

   nig. 
  Detta 
  är 
  artens 
  nordligast 
  kända 
  förekomstort. 
  Formen 
  

   coronata 
  är 
  anträffad 
  jämte 
  hufvudformen. 
  

  

  Gen. 
  Ptilota 
  (Ag.) 
  J. 
  G. 
  Ag. 
  

   Spec. 
  Alg. 
  2, 
  p. 
  92; 
  Ag. 
  Syn. 
  Alg. 
  p. 
  XIX: 
  ex 
  parte. 
  

  

  Ptilota 
  Elegans 
  Bonn 
  em. 
  

  

  Hy 
  dr. 
  loc. 
  p. 
  22, 
  sec. 
  J. 
  G. 
  Ag. 
  Spec. 
  Alg. 
  2, 
  p. 
  94. 
  

   Descr. 
  Ptilota 
  elegans 
  J. 
  G. 
  Ag. 
  Epicr. 
  p. 
  74. 
  

   Fig. 
  » 
  sericea 
  Harv. 
  Phyc. 
  Brit. 
  t. 
  191. 
  

  

  Exsicc. 
  » 
  elegans 
  Aresch. 
  Alg. 
  Scancl. 
  exsicc. 
  N;o 
  11. 
  

  

  Syn. 
  Ptilota 
  elegans 
  Kleen, 
  Xordl. 
  Alg. 
  p. 
  20; 
  excl. 
  syn. 
  

  

  Lefnaäsförhållanden. 
  Litoral, 
  pelagisk 
  och 
  något 
  sällskap- 
  

   lig, 
  oftast 
  växande 
  på 
  branta, 
  vid 
  ebb 
  torrlagda 
  hällar 
  under 
  

   Fucus- 
  och 
  Ozothallia-bsLådsLY 
  eller 
  på 
  väggarna 
  af 
  grottlika 
  för- 
  

   djupningar, 
  hvilka 
  den 
  i 
  förening 
  med 
  Delesseria 
  cdata 
  bekläder 
  

   med 
  en 
  tät 
  matta. 
  Ännu 
  vid 
  Finmarkskusten 
  uppnår 
  den 
  en 
  

   betydlig 
  storlek. 
  Nära 
  Nordkap 
  har 
  jag 
  sett 
  mycket 
  yppiga, 
  mer 
  

   än 
  10 
  cm. 
  höga 
  exemplar. 
  I 
  Norska 
  polarhafvet 
  bär 
  den 
  tetra- 
  

   sporer 
  under 
  sommaren, 
  sporocarpier 
  under 
  augusti 
  månad. 
  

  

  