﻿218 
  KJELLMAN, 
  NORRA 
  ISHAFYETS 
  ALGFLORA. 
  

  

  Utbredning. 
  En 
  polarhafvets 
  atlantiska 
  florområde 
  tillhörig 
  

   art. 
  Dess 
  nordligaste 
  fyndort 
  är 
  Gjesvser, 
  ungefär 
  Lat. 
  N. 
  71°. 
  

  

  Fyndorter: 
  Norska 
  polarhafvet 
  : 
  Nordlanden, 
  sparsam. 
  Fin- 
  

   marken: 
  Maasö, 
  Gjesvser, 
  Oxfjord, 
  lokal, 
  men 
  temligen 
  ymnig. 
  

  

  Ptilota 
  Plumosa 
  (L.) 
  Ag. 
  

   Syn. 
  Alg. 
  p. 
  39, 
  excl. 
  /?. 
  Fucus 
  plumosus 
  L. 
  Mänt. 
  p. 
  134. 
  

   Descr. 
  Ptilota 
  plumosa 
  J. 
  G. 
  Ag. 
  Epicr. 
  p. 
  75. 
  

   Fig. 
  » 
  » 
  Harv. 
  Phyo. 
  Brit. 
  t. 
  80. 
  

  

  Exsicc. 
  » 
  » 
  Aresch. 
  Alg. 
  Scand. 
  exsicc. 
  N:o 
  160. 
  

  

  'Syn. 
  Fucus 
  plumosus 
  K. 
  Br. 
  in 
  Scoresby, 
  Account., 
  1, 
  p. 
  132 
  et 
  append 
  V? 
  

   Nonne 
  Pt. 
  pectinata. 
  

   > 
  » 
  Gunn. 
  Fl. 
  Norv. 
  2, 
  p. 
  91. 
  

  

  » 
  » 
  a 
  et 
  /? 
  AVg, 
  Fl. 
  Lapp. 
  p. 
  501. 
  

  

  - 
  » 
  ptilotus 
  Gunn. 
  Fl. 
  Norv. 
  2, 
  p. 
  135. 
  

   Plumaria 
  pectinata 
  var. 
  tenerrima 
  Eupr. 
  Alg. 
  Och. 
  p. 
  336. 
  

   Ptilota 
  plumosa 
  J. 
  G. 
  Ag. 
  Spetsb. 
  Alg. 
  Progr. 
  p. 
  3; 
  Bidr. 
  p. 
  11. 
  

   » 
  > 
  Aresch. 
  Phyc. 
  Scand. 
  p. 
  319. 
  

  

  » 
  > 
  a 
  typica 
  Gobi, 
  Algenfl. 
  Weiss. 
  Meer. 
  p. 
  44. 
  

  

  » 
  Harv. 
  Ner. 
  Am. 
  2, 
  p. 
  224. 
  

  

  > 
  » 
  Kjellm. 
  Spetsb. 
  Thall. 
  1, 
  p. 
  26; 
  Algenv. 
  Murm. 
  

  

  Meer. 
  p 
  22. 
  

   Kleen, 
  Nordl. 
  Alg. 
  p. 
  20. 
  

   Lyngb. 
  Hydr. 
  Dan. 
  p. 
  38. 
  

  

  > 
  » 
  var. 
  tenuissima 
  Schtibeler 
  in 
  Heugl. 
  Reise, 
  p. 
  317. 
  

   » 
  * 
  Wittr. 
  in 
  Heugl. 
  Reise, 
  p. 
  284. 
  

  

  Lefnadsförhållanden. 
  Arten 
  är 
  vanligen 
  sublitoral, 
  före- 
  

   kommande 
  på 
  5 
  — 
  20 
  famnars 
  djup, 
  på 
  sten- 
  och 
  grusbotten. 
  

   Stundom 
  uppträder 
  den 
  på 
  grundare 
  vatten, 
  understundom 
  

   t. 
  o. 
  m. 
  inom 
  litoralregionen 
  i 
  klipphålor, 
  som 
  under 
  ebb 
  

   äro 
  vattenfylda. 
  Den 
  sitter 
  fäst 
  stundom 
  på 
  andra 
  alger, 
  

   vanligen 
  på 
  sten 
  och 
  uppträder 
  såväl 
  på 
  öppen 
  kust 
  som 
  i 
  

   det 
  inre 
  af 
  fjordar 
  och 
  på 
  andra 
  skyddade 
  ställen. 
  Jag 
  har 
  

   aldrig 
  funnit 
  den 
  sällskaplig. 
  Vid 
  kusten 
  af 
  Spetsbergen 
  och 
  

   Novaja 
  Semlja 
  utgör 
  den 
  oftast 
  en 
  beståndsdel 
  i 
  Laminarie- 
  

   formationen; 
  vid 
  Norges 
  vestkust 
  har 
  jag 
  merendels 
  träffat 
  

   den 
  tillsammans 
  med 
  högarktiska 
  alger. 
  Här 
  uppnår 
  den 
  en 
  

   hög 
  grad 
  af 
  yppighet. 
  De 
  största 
  exemplar, 
  jag 
  någonsin 
  sett, 
  

   voro 
  sådana 
  från 
  det 
  inre 
  af 
  Altenfjorden. 
  Dessa 
  hade 
  en 
  

   längd 
  af 
  20 
  — 
  25 
  cm. 
  Under 
  vintern 
  har 
  växten 
  i 
  Ishafvet 
  ej 
  

   varit, 
  föremål 
  för 
  undersökning. 
  Exemplar 
  med 
  sporocarpier 
  

   äro 
  funna 
  vid 
  Nordlanden 
  under 
  juli 
  och 
  augusti, 
  vid 
  Fin- 
  

   marken 
  i 
  slutet 
  af 
  augusti 
  och 
  förra 
  hälften 
  af 
  september, 
  vid 
  

   Spetsbergen 
  i 
  juli, 
  vid 
  vestkusten 
  af 
  Novaja 
  Semlja 
  och 
  Wai- 
  

   gatsch 
  under 
  augusti 
  och 
  slutet 
  af 
  juni. 
  I 
  flertalet 
  af 
  dessa 
  

  

  