﻿230 
  KJELLMAN, 
  NORRA 
  ISHAFVETS 
  ALGFLORA. 
  

  

  Le 
  Jolis 
  sällsynt, 
  så 
  ock 
  vid 
  Amerikas 
  nordostkust 
  enligt 
  

   Farlow. 
  Jag 
  skulle 
  häraf 
  vilja 
  sluta, 
  att 
  A. 
  plumulu 
  i 
  norra 
  

   Atlanten 
  hvarken 
  är 
  mera 
  allmänt 
  spridd 
  eller 
  förekommer 
  

   ymnigare 
  än 
  A. 
  boreale 
  i 
  polarhafvet 
  och 
  att 
  den 
  senare 
  åt- 
  

   minstone 
  kan 
  vara 
  nästan 
  lika 
  yppigt 
  utvecklad 
  som 
  den 
  förra. 
  

  

  Lefnadsförhållanden. 
  Inom 
  polarhafvets 
  arktiska 
  florområde 
  

   är 
  arten 
  sublitoral 
  och 
  går 
  ned 
  till 
  denna 
  regions 
  nedre 
  gräns. 
  

   ^Äfven 
  i 
  Norska 
  polarhafvet 
  är 
  den 
  vanligast 
  sublitoral, 
  men 
  

   har 
  också 
  träffats 
  inom 
  den 
  litorala 
  regionen. 
  I 
  Coralline- 
  

   formationen 
  är 
  den 
  en 
  vanlig 
  beståndsdel, 
  ehuru 
  af 
  föga 
  be- 
  

   tydelse 
  för 
  karakteriseringen 
  af 
  denna 
  vegetationsafdelning. 
  

   Ymnigast 
  har 
  jag 
  funnit 
  den 
  på 
  h 
  alfdöd 
  botten, 
  fäst 
  på 
  

   Desmarestia 
  aculeata, 
  som 
  låg 
  lös 
  på 
  bottnen. 
  Rätt 
  ymnig 
  har 
  

   jag 
  också 
  en 
  gång 
  träffat 
  den 
  bland 
  Phyllophora 
  interrupta. 
  

   Den 
  föredrar 
  öppen 
  kust, 
  men 
  går 
  dock 
  äfven 
  in 
  i 
  djupa 
  fjor- 
  

   dar. 
  I 
  allmänhet 
  växer 
  den 
  i 
  spridda 
  exemplar; 
  i 
  Aktinia- 
  

   viken 
  har 
  jag 
  funnit 
  den 
  i 
  temligen 
  stor 
  och 
  i 
  Mosselbay 
  i 
  

   mycket 
  stor 
  individmängd. 
  Vid 
  Spetsbergens 
  nordkust 
  finnes 
  

   den 
  hela 
  vintern, 
  bibehåller 
  under 
  denna 
  tid 
  sitt 
  vanliga 
  ut- 
  

   seende 
  och 
  är 
  stadd 
  i 
  utveckling, 
  som 
  dock 
  icke 
  når 
  någon 
  

   högre 
  grad 
  af 
  styrka 
  förrän 
  i 
  mars 
  månad. 
  Den 
  är 
  vid 
  denna 
  

   tid 
  alltid 
  steril. 
  Med 
  tetrasporangier 
  är 
  den 
  funnen 
  vid 
  Nord- 
  

   landen 
  i 
  juli 
  och 
  augusti, 
  vid 
  Finmarken 
  under 
  augusti 
  och 
  

   september, 
  vid 
  Spetsbergen 
  i 
  juli 
  och 
  augusti, 
  i 
  östra 
  delen 
  

   af 
  Murmanska 
  hafvet 
  i 
  juni, 
  juli 
  och 
  september. 
  Sporocarpie- 
  

   exemplar 
  känner 
  jag 
  icke 
  från 
  polarhafvet. 
  

  

  Utbredning. 
  Tillhör 
  polarhafvets 
  både 
  atlantiska 
  och 
  ark- 
  

   tiska 
  område. 
  Inom 
  det 
  senare 
  har 
  den 
  en 
  vidsträckt 
  utbred- 
  

   ning 
  och 
  säkert 
  också 
  sitt 
  freq 
  vens-maximum. 
  Möjligen 
  är 
  

   en 
  del 
  af 
  den 
  Antithamnion, 
  som 
  under 
  namn 
  A. 
  americanum 
  

   uppgifves 
  från 
  Amerikanska 
  Ishafvet 
  och 
  Baffmsbay, 
  att 
  hän- 
  

   föra 
  till 
  denna 
  art. 
  Ar 
  detta 
  fallet 
  är 
  arten 
  circumpolär. 
  Dess 
  

   nordligaste 
  fyndort 
  är 
  Treurenbergbay 
  vid 
  Spetsbergens 
  nord- 
  

   kust, 
  Lat. 
  N. 
  79° 
  56'. 
  

  

  Fyndorter: 
  Norska 
  polarhafvet 
  : 
  Nordlanden 
  enligt 
  exemplar 
  

   i 
  Kleens 
  herbarium, 
  Finmarken 
  vid 
  Maasö 
  och 
  Gjesvser, 
  tem- 
  

   ligen 
  allmän, 
  men 
  sparsam, 
  Öxfjord 
  och 
  Talvik, 
  lokal 
  och 
  

   sparsam. 
  

  

  Grönlandshafvet 
  : 
  Allmänt 
  spridd, 
  men 
  i 
  allmänhet 
  sparsam 
  

   vid 
  Spetsbergens 
  vest- 
  och 
  nordkust, 
  ymnig 
  i 
  Mosselbay. 
  

  

  Murmanska 
  hafvet: 
  Ryska 
  Lappmarkskusten, 
  vestkusten 
  af 
  

   Novaja 
  Semlja 
  och 
  Waigatsch 
  från 
  Matotschkin 
  Schar 
  till 
  

   Jugor 
  Schar, 
  allmänt 
  utbredd, 
  men 
  sparsam. 
  

  

  