﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  V 
  ET 
  EN 
  S 
  K 
  A 
  P 
  L 
  IG 
  A 
  A 
  RB 
  ET 
  EX. 
  233 
  

  

  Beskrifning 
  af 
  f. 
  globosa. 
  Växten 
  bildar 
  nästan 
  klotfor- 
  

   miga, 
  täta, 
  fasta 
  knippen, 
  Ii 
  vilka 
  äro 
  omkring 
  2 
  mm. 
  i 
  diame- 
  

   ter 
  ocli 
  hafva 
  en 
  åt 
  violett 
  gående 
  färg 
  (tig. 
  9). 
  Dess 
  basal- 
  

   del 
  utgöres 
  af 
  tätt 
  sammanflltade, 
  krypande, 
  greniga 
  celltrådar 
  

   (fig. 
  10). 
  Från 
  dessa 
  utgå 
  radiärt 
  jemntoppade, 
  täta, 
  mycket 
  

   tätt 
  sammanträngda 
  grensystem 
  (tig. 
  11). 
  Dessa 
  hafva 
  en 
  kort, 
  

   mer 
  eller 
  mindre 
  böjd 
  hufvudaxel, 
  vid 
  basen 
  omkring 
  14 
  fi. 
  

   tjock, 
  hvilken 
  bildas 
  af 
  svagt 
  tunnformiga 
  celler, 
  som 
  äro 
  Unge- 
  

   fär 
  lika 
  långa 
  som 
  tjocka. 
  Denna 
  upplöser 
  sig 
  i 
  ett 
  mer 
  eller 
  

   mindre 
  tätt 
  knippe 
  af 
  grenar, 
  hvilka 
  vid 
  sin 
  utgångspunkt 
  äga 
  

   ungefär 
  samma 
  tjocklek 
  som 
  hufvudaxeln 
  eller 
  de 
  biaxlar, 
  från 
  

   hvilka 
  de 
  utgå, 
  men 
  afsmalna 
  jemnt 
  och 
  starkt 
  mot 
  spetsen, 
  

   så 
  att 
  de 
  här 
  äro 
  knapt 
  hälften 
  så 
  tjocka 
  som 
  nedtill. 
  Upp- 
  

   åt 
  förlängas 
  också 
  cellerna, 
  så 
  att 
  de 
  från 
  att 
  nedtill 
  i 
  dessa 
  

   axlar 
  vara 
  svagt 
  tunnformiga 
  och 
  ungefär 
  lika 
  långa 
  som 
  tjocka,, 
  

   blifva 
  rent 
  cylindriska 
  och 
  3 
  gånger 
  längre 
  än 
  tjocka 
  (fig. 
  12 
  r 
  

   13). 
  Sällan 
  äro 
  dessa 
  grenar 
  enkla, 
  oftast 
  utsända 
  de 
  närmare 
  

   basen 
  en 
  eller 
  två 
  och 
  ofvan 
  midten 
  två 
  eller 
  nere 
  upprätta, 
  

   tilltryckta, 
  af 
  cylindriska 
  celler 
  bildade 
  sidoaxlar, 
  hvilka 
  nå 
  

   samma 
  höjd 
  som 
  deras 
  resp. 
  hnfvudaxel 
  och 
  afsmalna 
  liksom 
  

   denna, 
  ehuru 
  svagt, 
  uppåt. 
  De 
  tetrasporangiebärande 
  grenarne 
  

   synas 
  anläggas 
  subapikalt 
  såsom 
  hos 
  den 
  typiska 
  formen. 
  Från 
  

   denna 
  skiljer 
  den 
  sig 
  genom 
  sitt 
  växtsätt, 
  sin 
  rikligare 
  förgre- 
  

   ning 
  och 
  genom 
  cellernas 
  olikhet 
  till 
  form, 
  längd 
  och 
  tjocklek 
  

   i 
  bålens 
  öfre 
  och 
  nedre 
  del. 
  

  

  LefnadsförhåUanden. 
  Hufvudformen 
  är 
  litoral 
  eller 
  subli- 
  

   toral. 
  I 
  förra 
  fallet 
  bildar 
  den 
  en 
  mer 
  eller 
  mindre 
  tät 
  matta 
  

   af 
  stundom 
  ganska 
  stort 
  omfång 
  på 
  klipphällar 
  blottade 
  vid 
  

   ebb, 
  i 
  senare 
  fallet 
  lefver 
  den 
  på 
  3 
  — 
  4, 
  stundom 
  på 
  5 
  — 
  15 
  fam- 
  

   nars 
  djup, 
  än 
  mattformigt 
  utbredd 
  på 
  stenar, 
  än 
  i 
  små 
  tofsar 
  

   fäst 
  på 
  alger. 
  Den 
  uppträder 
  så 
  väl 
  på 
  öppen 
  kust, 
  som 
  i 
  det 
  

   inre 
  af 
  djupare 
  fjordar, 
  stundom 
  sällskaplig 
  i 
  stora 
  massor, 
  på 
  

   rätt 
  betydliga 
  sträckor 
  bestämmande 
  vegetationskarakteren. 
  I 
  

   full 
  tetrasporutveckling 
  har 
  jag 
  aldrig 
  funnit 
  den 
  i 
  polarhafvet. 
  

   Förmodligen 
  bär 
  den 
  sådana 
  organ 
  under 
  de 
  tider, 
  då 
  jag 
  icke 
  

   haft 
  tillfälle 
  att 
  här 
  undersöka 
  den, 
  vintern, 
  våren 
  eller 
  hösten. 
  

   Att 
  döma 
  af 
  det 
  fåtal 
  abnormt 
  utbildade, 
  såsom 
  det 
  tyckes 
  

   efter 
  den 
  egentliga 
  tetrasporbildningstiden 
  framkomna 
  tetra- 
  

   sporangier, 
  som 
  jag 
  sett 
  hos 
  exemplar 
  från 
  Spetsbergen, 
  skulle 
  

   här 
  tiden 
  för 
  tetrasporbildningen 
  försiggå 
  under 
  våren 
  d. 
  v. 
  s. 
  

   maj 
  eller 
  juni. 
  

  

  Formen 
  globosa 
  har 
  jag 
  funnit 
  på 
  öfre 
  delen 
  af 
  den 
  lito- 
  

   rala 
  regionen 
  på 
  för 
  starkt 
  vågsvall 
  utsatta 
  ställen. 
  

  

  