﻿YEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIG 
  A 
  ARBETEN. 
  235 
  

  

  f. 
  penicilliform 
  is 
  Kjell 
  m 
  . 
  

   Spetsb. 
  Thall. 
  1, 
  p. 
  30. 
  

   Descr. 
  Thainnidium 
  mesocarpum 
  f. 
  penicilliformis 
  Kjellm. 
  1. 
  c. 
  

   Fig. 
  » 
  > 
  » 
  » 
  tab. 
  nostra 
  16, 
  fig. 
  

  

  6—7. 
  

   Syn. 
  Thamnidium 
  mesocarpum 
  Kleen, 
  Nordl. 
  Alg. 
  p. 
  22. 
  

  

  s 
  » 
  f. 
  penicilliformis 
  Kjellm. 
  1. 
  c; 
  Algenv. 
  

  

  Murra. 
  Meer. 
  p. 
  25; 
  Kariska 
  hafvets 
  

   Algv. 
  p. 
  23. 
  

  

  Tillägg 
  till 
  beshifningen 
  af 
  f. 
  penicilliformis. 
  Vanligen 
  har 
  

   växten 
  det 
  utseende, 
  som 
  fig. 
  6 
  återger. 
  Sådan 
  har 
  jag 
  alltid 
  

   funnit 
  den 
  inom 
  glacialhafvet. 
  Vid 
  Finmarkskusten 
  har 
  jag 
  

   jämte 
  och 
  växande 
  hland 
  dylika 
  exemplar 
  sett 
  sådana, 
  hvilkas 
  

   långgrenar 
  buro 
  ett 
  större 
  antal 
  ensidiga 
  eller 
  alternerande, 
  

   tilltryckta 
  grenar 
  af 
  högre 
  ordning. 
  

  

  Lefnadsförhållanden. 
  Formen 
  rupicola 
  är 
  litoral 
  eller 
  sub- 
  

   litoral, 
  fäst 
  på 
  sten, 
  djurhus, 
  musselskal 
  o. 
  s. 
  v. 
  Formen 
  pe- 
  

   nicilliformis 
  är 
  sublitoral 
  och 
  epifytisk 
  på 
  åtskilliga 
  algarter, 
  

   företrädesvis 
  Odonthalia, 
  Delesseria- 
  och 
  Ptilota-artev 
  och 
  Chce- 
  

   tomorpha 
  melagonium. 
  Den 
  är 
  hittills 
  endast 
  funnen 
  på 
  öppen 
  

   kust, 
  alltid 
  växande 
  i 
  fåtaliga 
  exemplar 
  på 
  samma 
  ställe. 
  Båda 
  

   formerna 
  äro 
  funna 
  med 
  tetrasporangier 
  i 
  juli 
  och 
  augusti, 
  

   f. 
  penicilliformis 
  vid 
  Grönland 
  dessutom 
  under 
  mars. 
  

  

  Utbredning. 
  Hufvudformen 
  är 
  känd 
  endast 
  från 
  polarhaf- 
  

   vets 
  atlantiska 
  område, 
  f. 
  penicilliformis 
  äfven 
  från 
  det 
  arktiska, 
  

   inom 
  hvilket 
  den 
  har 
  en 
  vidsträckt 
  utbredning. 
  Dess 
  nord- 
  

   ligaste 
  fyndort 
  är 
  Fairhaven 
  vid 
  Spetsbergens 
  nordvestkust, 
  

   Lat. 
  N. 
  79° 
  49'. 
  

  

  Fyndorter: 
  NorsJca 
  pölarhafvet: 
  Nordlanden, 
  (f. 
  rupicola) 
  lo- 
  

   kal, 
  sparsam, 
  Finmarken 
  vid 
  Gjesvaer 
  (f. 
  penicilliformis), 
  lokal, 
  

   sparsam. 
  

  

  GrönJandshafvet: 
  Spetsbergens 
  nordvestkust 
  vid 
  Fairhaven, 
  

   lokal, 
  sparsam. 
  

  

  Murmansha 
  hafvet 
  : 
  flerestädes 
  och 
  temligen 
  ymnig 
  vid 
  

   Novaja 
  Semljas 
  vestkust. 
  

  

  Kariska 
  hafvet: 
  Uddebay, 
  vid 
  Novaja 
  Semljas 
  ostkust. 
  

  

  Baffinsbay: 
  Grönlands 
  vestkust 
  vid 
  Julianeshaab. 
  

  

  Rhodochorton 
  Spetsbergense 
  Kjellm. 
  

  

  Spetsb. 
  Thall. 
  1, 
  p. 
  31. 
  

   Descr. 
  Thamnidium 
  spetsbergense 
  Kjellm. 
  1. 
  c. 
  

   Fig. 
  » 
  » 
  » 
  t. 
  1, 
  fig. 
  11, 
  12. 
  

  

  