﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  257 
  

  

  der 
  namn 
  f. 
  contracta, 
  så 
  är 
  det 
  obestridligt, 
  att 
  den 
  genom 
  

   mellanformer 
  är 
  förbunden 
  med 
  den 
  typiska, 
  d. 
  v. 
  s. 
  den, 
  hvil- 
  

   ken 
  jag 
  lemnat 
  till 
  utdelning 
  i 
  Areschougs 
  Alg. 
  Scand. 
  ex- 
  

   sicc. 
  Då 
  den 
  emellertid 
  är 
  ganska 
  olik 
  denna 
  och 
  derjämte 
  i 
  

   mycket 
  påminner 
  om 
  andra 
  Fucus-eLrtQT 
  : 
  F. 
  Fueci, 
  F. 
  miclonen- 
  

   sis 
  J. 
  G. 
  A 
  g. 
  och 
  F. 
  distichus, 
  har 
  jag 
  ansett, 
  att 
  den 
  borde 
  sär- 
  

   skildt 
  framhållas, 
  på 
  det 
  den 
  icke 
  framdeles 
  må 
  af 
  någon, 
  som 
  

   ej 
  varit 
  i 
  tillfälle 
  att 
  se 
  mellanformerna 
  mellan 
  den 
  och 
  F. 
  

   edentatus 
  f. 
  typica, 
  antingen 
  beskrifvas 
  såsom 
  särskild 
  art 
  eller 
  

   föranleda 
  någon 
  till 
  en 
  helt 
  visst 
  onaturlig 
  sammanslagning 
  

   af 
  Fucus 
  edentatus 
  med 
  någon 
  af 
  de 
  nämnda 
  arterna. 
  

  

  Utom 
  dessa 
  former, 
  f. 
  typica 
  och 
  f. 
  contracta, 
  finnes 
  det 
  vid 
  

   Norges 
  nordkust 
  ännu 
  en 
  form, 
  som 
  måhända 
  borde 
  beaktas, 
  

   analog 
  med 
  f. 
  grandifrons 
  af 
  F. 
  serratus, 
  f. 
  vadorum 
  af 
  F. 
  vesi- 
  

   culosus 
  och 
  f. 
  per 
  grandis 
  af 
  F. 
  evanescens. 
  De 
  exemplar, 
  på 
  

   hvilka 
  jag 
  grundar 
  detta 
  uttalande, 
  äro 
  dock 
  alla 
  sterila, 
  

   hvarför 
  jag 
  ej 
  velat 
  för 
  tillfället 
  närmare 
  ingå 
  härpå 
  utan 
  

   endast 
  påpeka 
  förhållandet 
  till 
  kommande 
  forskares 
  uppmärk- 
  

   samhet. 
  

  

  Lefnadsförhållanden. 
  Arten 
  är 
  uteslutande 
  litoral. 
  Den 
  

   håller 
  sig 
  till 
  denna 
  regions 
  nedre 
  del, 
  d. 
  v. 
  s. 
  intar 
  ett 
  bälte 
  

   mellan 
  Fucus 
  serratus 
  å 
  ena 
  sidan 
  och 
  F. 
  vesimlosus 
  och 
  F. 
  

   spiralis 
  å 
  den 
  andra; 
  detta 
  har 
  Kleen 
  redan 
  påpekat. 
  Den 
  

   synes 
  föredraga 
  öppen 
  kust 
  och 
  uppträder 
  vid 
  Norges 
  Fin- 
  

   markskust 
  öfver 
  betydliga 
  rymder 
  sällskapligt 
  i 
  mycket 
  stora 
  

   individmassor. 
  Detta 
  skall 
  dock 
  icke 
  vara 
  fallet 
  längre 
  söder- 
  

   ut 
  i 
  Norska 
  polarhafvet 
  enligt 
  Kleen. 
  Vid 
  Finriiarkskusten 
  

   bär 
  den 
  ytterst 
  rikligt 
  receptakler 
  under 
  juli 
  månad. 
  I 
  augu- 
  

   sti 
  och 
  början 
  af 
  september 
  såg 
  jag 
  endast 
  sterila 
  exemplar. 
  

  

  Utbredning. 
  Arten 
  är 
  känd 
  endast 
  från 
  Norska 
  polarhaf- 
  

   vet 
  och 
  Baffmsbay. 
  Sitt 
  freqvensmaximum 
  har 
  den 
  säkerli- 
  

   gen 
  vid 
  Norges 
  nordkust. 
  Dess 
  nordligaste 
  säkra 
  fyndort 
  är 
  

   Gjesvser 
  vid 
  Norges 
  nordkust, 
  ungefär 
  Lat. 
  N. 
  71°. 
  

  

  Fyndorter: 
  Norska 
  polarhafvet: 
  Nordlanden, 
  temligen 
  all- 
  

   män 
  och 
  ymnig. 
  Tromsö 
  amt 
  vid 
  Tromsö 
  och 
  Eenö, 
  allmän 
  

   och 
  ymnig, 
  Finmarken, 
  allmän 
  och 
  mycket 
  ymnig 
  vid 
  Maasö, 
  

   Gjesvser 
  och 
  Oxfjord. 
  

  

  Baffinsbay: 
  Grönlands 
  vestkust 
  vid 
  Julianeshaab 
  och 
  God- 
  

   havn 
  enligt 
  exemplar 
  i 
  Köpenhamns 
  musei 
  herbarium 
  1 
  . 
  

  

  1 
  I 
  följd 
  af 
  något 
  misstag 
  uppger 
  Farlow, 
  att 
  arten 
  varit 
  tagen 
  vid 
  Spets- 
  

   bergen; 
  (New 
  Engl. 
  Alg. 
  sid. 
  102.) 
  

  

  17 
  

  

  Bd 
  III. 
  

  

  