﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  263 
  

  

  skilnad 
  från 
  F. 
  filiformis 
  och 
  F. 
  linearis, 
  men, 
  så 
  vidt 
  jag 
  kan 
  

   finna, 
  har 
  denne 
  algolog 
  aldrig 
  känt 
  den 
  art, 
  som 
  J. 
  G. 
  

   Agardh 
  förstår 
  under 
  namnet 
  F. 
  distichus. 
  I 
  hans 
  samlingar 
  

   finnes 
  den 
  åtminstone 
  icke. 
  Der 
  gå 
  fina 
  former 
  af 
  F. 
  filifor- 
  

   mis 
  under 
  detta 
  . 
  namn. 
  G 
  o 
  bi 
  synes 
  ej 
  heller 
  hafva 
  funnit 
  

   den 
  bland 
  de 
  samlingar 
  från 
  Hvita 
  hafvet 
  och 
  vestra 
  Mur- 
  

   manska 
  hafvet, 
  hvilka 
  han 
  granskat. 
  Vid 
  Norges 
  kust 
  är 
  

   den 
  enligt 
  min 
  erfarenhet 
  mycket 
  sällsyntare 
  än 
  F. 
  filiformis, 
  

   från 
  hvilken 
  den 
  vid 
  noggrann 
  undersökning 
  utan 
  synnerlig 
  

   stor 
  svårighet 
  låter 
  skilja 
  sig. 
  

  

  Lefnadsförhållanden. 
  Häri 
  liknar 
  den 
  föregående. 
  I 
  slutet 
  

   af 
  juli 
  bär 
  den 
  vid 
  Norges 
  nordkust 
  ännu 
  receptakler, 
  dock 
  

   temligen 
  sparsamt. 
  Under 
  augusti 
  fans 
  den 
  endast 
  steril. 
  Juni 
  

   och 
  början 
  af 
  juli 
  synes 
  vara 
  dess 
  egentliga 
  fruktifikationstid 
  

   här. 
  

  

  Utbredning. 
  Känd 
  endast 
  från 
  Norska 
  polarhafvet. 
  Dess 
  

   nordligaste 
  fyndort 
  är 
  Gjesvser, 
  ungefär 
  Lat. 
  N. 
  71°. 
  

  

  Fyndorter: 
  Norska 
  polarhafvet: 
  Nordlanden 
  vid 
  Bodö 
  (f. 
  ro- 
  

   bustior) 
  sparsam, 
  Finmarken 
  (f. 
  tenuior) 
  : 
  Maasö 
  och 
  Gjesveer, 
  

   på 
  begge 
  ställena 
  temligen 
  lokal 
  och 
  föga 
  ymnig. 
  

  

  Gen. 
  Pelvetia 
  Dcsne 
  et 
  Thur. 
  

   Eech. 
  Fuc. 
  p. 
  12. 
  

  

  Pelvetia 
  Canaliculata 
  (L.) 
  Dcsne 
  et 
  Thur. 
  

   1. 
  c. 
  Fucus 
  canaliculatus 
  L. 
  Syst. 
  Nat. 
  Ed. 
  12, 
  2, 
  p. 
  716. 
  

   JDescr. 
  Fucodiuru 
  canaliculatum. 
  J. 
  G. 
  Ag. 
  Spec. 
  Alg. 
  1, 
  p. 
  204. 
  

   Fig. 
  Fucus 
  canaliculatus 
  Harv. 
  Phyc. 
  Brit. 
  t. 
  229. 
  

   Exsicc. 
  » 
  » 
  Aresch. 
  Alg. 
  Scand. 
  exsicc. 
  N:o 
  202. 
  

  

  Syn. 
  Fucodium 
  canaliculatum 
  Kleen, 
  Nordl. 
  Alg. 
  p. 
  31. 
  

   Fucus 
  canaliculatus 
  Aresch. 
  Phyc. 
  Scand. 
  p. 
  258. 
  

   Post. 
  et 
  Eupr. 
  111. 
  Alg. 
  p. 
  II. 
  

   Wg. 
  Fl. 
  Lapp. 
  p. 
  495. 
  

   Pelvetia 
  canaliculata 
  Gobi, 
  Algenfl. 
  Weiss. 
  Meer. 
  p. 
  51. 
  

  

  Lefnadsförhållanden. 
  Bildar 
  ett 
  smalt 
  bälte 
  i 
  litoralregio- 
  

   nens 
  öfversta 
  del 
  och 
  sträcker 
  sig 
  i 
  spridda 
  exemplar 
  äfven 
  

   ofvanför 
  öfre 
  vattenmärket. 
  Den 
  föredrar 
  öppen 
  kust, 
  men 
  

   finnes 
  också 
  på 
  skyddade 
  ställen 
  t. 
  o. 
  m. 
  i 
  det 
  inre 
  af 
  djupa 
  

   fjordar. 
  Den 
  är 
  sällskaplig, 
  men 
  uppträder 
  dock 
  icke 
  i 
  några 
  

   betydligare 
  individmassor. 
  Vid 
  Norges 
  nordkust 
  bär 
  den 
  

   receptakler 
  hela 
  sommaren. 
  

  

  Utbredning. 
  Känd 
  från 
  Norska 
  polarhafvet, 
  Hvita 
  hafvet 
  

   och 
  Baffinsbay. 
  För 
  den 
  senare 
  uppgiften 
  kan 
  jag 
  dock 
  en- 
  

  

  