﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  27l 
  

  

  än, 
  då 
  bottnen 
  är 
  gynsain, 
  flere 
  mil 
  till 
  sjös. 
  I 
  hela 
  sin 
  stor- 
  

   het 
  utvecklar 
  den 
  sig 
  endast 
  på 
  fast 
  bergsbotten. 
  Den 
  växer 
  

   än 
  ensam 
  i 
  temligen 
  stora 
  individmassor, 
  än 
  tillsammans 
  med 
  

   andra 
  Laminarieer 
  och 
  utgör 
  en 
  väsentlig 
  beståndsdel 
  i 
  Lami- 
  

   wane-formationen 
  vid 
  Spetsbergens 
  kuster 
  och 
  vid 
  Novaja 
  

   Semljas 
  vestkust. 
  Under 
  vintertiden 
  vid 
  Spetsbergens 
  nord- 
  

   kust 
  såg 
  jag 
  ofta 
  unga, 
  stundom 
  mycket 
  unga 
  exemplar 
  

   af 
  arten. 
  Endast 
  ett 
  par 
  gånger, 
  under 
  december 
  och 
  januari 
  

   månader, 
  lyckades 
  jag 
  erhålla 
  ett 
  par 
  äldre 
  exemplar. 
  Dessa 
  

   hade 
  då 
  fullt 
  utvecklade 
  zoosporangier. 
  Zoosporangiebärande 
  

   individ 
  har 
  jag 
  dessutom 
  samlat 
  vid 
  Spetsbergen 
  under 
  juli, 
  

   augusti 
  och 
  september 
  månader, 
  vid 
  Novaja 
  Semljas 
  vestkust 
  

   under 
  juli. 
  

  

  Utbredning. 
  Sitt 
  maximum 
  af 
  freqvens 
  har 
  arten 
  vid 
  Spets- 
  

   bergens 
  kuster. 
  Den 
  förekommer 
  med 
  säkerhet 
  också 
  i 
  östra 
  

   delen 
  af 
  Murmanska 
  hafvet. 
  Deremot 
  synes 
  mig 
  uppgiften 
  om 
  

   dess 
  förekomst 
  vid 
  Norges 
  nordvestkust 
  vara 
  tvifvelaktig. 
  

   Det 
  är 
  möjligen 
  en 
  stor 
  A. 
  membranacea, 
  som 
  Kleen 
  identi- 
  

   fierat 
  med 
  J. 
  G. 
  Agardhs 
  A. 
  grandifolia. 
  Artens 
  nordligaste 
  

   fyndort 
  är 
  Treurenbergbay 
  vid 
  Spetsbergens 
  nordkust, 
  Lat. 
  N. 
  

   79° 
  56'. 
  

  

  Fyndorter: 
  Norska 
  polarhafvet: 
  Nordlanden 
  (?). 
  

  

  Grönlandshafvet 
  : 
  Spetsbergens 
  nord- 
  och 
  vestkust, 
  allmän 
  

   och 
  ymnig. 
  

  

  Murmanska 
  hafvet: 
  Novaja 
  Semljas 
  vestkust, 
  lokal 
  och 
  an- 
  

   tagligen 
  temligen 
  sparsam. 
  

  

  Alaria 
  Dolichorhachis 
  nob. 
  

  

  A. 
  siipite 
  brevi, 
  vix 
  ultra 
  pollicari 
  ssepe 
  breviore, 
  terete; 
  rhachide 
  elon- 
  

   gata, 
  in 
  planta 
  senili 
  fere 
  pedali, 
  apicem 
  versus 
  incrassata, 
  supra 
  sporo- 
  

   phylla 
  denuo 
  contracta, 
  in 
  costam 
  abrupte 
  abeunte, 
  conipressa, 
  in 
  sectione 
  

   tranversali 
  elliptica, 
  usque 
  ad 
  basim 
  cicatricibus 
  sporophyllorum 
  abjectorum 
  

   elevatis, 
  superne 
  in 
  marginem 
  muriculatum 
  confluentibus 
  insigni; 
  costa 
  pro- 
  

   minula, 
  in 
  sectione 
  transversali 
  elliptica; 
  lamina 
  angusta, 
  lanceolato-lineari, 
  

   in 
  costam 
  breviter 
  decurrente, 
  rigidiuscula, 
  undulato-plicata 
  ; 
  sporophyllis 
  pri- 
  

   mariis 
  distantibus, 
  ceteris 
  approximatis, 
  in 
  planta 
  adulta 
  numerosis, 
  fascicu- 
  

   latis, 
  elongatis, 
  pluripollicaribus, 
  angustis, 
  lineari-spathulatis, 
  vulgo 
  crispis, 
  

   undulatis 
  vel 
  spiraliter 
  contortis; 
  soro 
  sporophyllorum 
  apicem 
  longe 
  margi- 
  

   nemque 
  anguste 
  sterilem 
  relinquente. 
  Tab. 
  20, 
  21 
  et 
  25, 
  tig. 
  11—18. 
  

  

  Syn. 
  Alaria 
  esculenta 
  Harv. 
  Fl. 
  West. 
  Esk. 
  p. 
  49 
  (?). 
  

  

  Artbeskrifning. 
  Rhizinema 
  utgå 
  temligen 
  regelbundet 
  och 
  

   bilda 
  hos 
  äldre 
  exemplar 
  två, 
  stundom 
  tre, 
  alternerande 
  kran- 
  

   sar. 
  Deras 
  längd 
  är 
  beroende 
  af 
  underlagets 
  fasthet; 
  ju 
  fastare 
  

  

  