﻿274 
  KJELLMAN, 
  NORRA 
  I 
  SH 
  AFVET 
  S 
  ALGFLOR 
  A. 
  

  

  seende 
  kunde 
  den 
  tagas 
  för 
  en 
  A. 
  esculenta 
  f. 
  typica; 
  denna 
  lik- 
  

   nar 
  den 
  mest 
  med 
  hänsyn 
  till 
  laminans 
  form. 
  Genom 
  flere 
  

   skarpt 
  utpräglade 
  karakterer, 
  såsom 
  formen 
  på 
  rhachis 
  och 
  

   kostan 
  m. 
  m., 
  skiljer 
  den 
  sig 
  dock 
  bestämdt 
  från 
  denna. 
  Med 
  

   hänsyn 
  till 
  formen 
  på 
  rhachis 
  närmar 
  den 
  sig 
  artgruppen 
  A. 
  

   Pylaii, 
  A. 
  meinbranacea, 
  A. 
  grandifolia, 
  från 
  hvilka 
  alla 
  åter 
  den 
  

   är 
  skild 
  genom 
  så 
  väl 
  laminans 
  form 
  som 
  formen 
  på 
  kostan. 
  

   Att 
  den 
  genom 
  kostans 
  form 
  är 
  olik 
  såväl 
  dessa 
  arter 
  som 
  

   A. 
  esculenta, 
  visar 
  en 
  jemförelse 
  mellan 
  fig. 
  16, 
  19 
  och 
  20 
  på 
  

   tafl. 
  25. 
  

  

  Äldre 
  exemplar 
  af 
  arten 
  hafva 
  ett 
  mycket 
  karakteristiskt 
  

   utseende, 
  framkalladt 
  af 
  den 
  i 
  förhållande 
  till 
  laminan 
  stora 
  

   och 
  grofva 
  cauloiddelen, 
  den 
  upptill 
  tjocka 
  rhachis, 
  de 
  mycket 
  

   talrika, 
  knippade, 
  ofta 
  spiralvridna, 
  långa 
  och 
  tunna 
  sporofyl-. 
  

   lerna. 
  Med 
  någon 
  för 
  mig 
  bekant 
  art 
  kan 
  den 
  svårligen 
  för- 
  

   vexlas. 
  Arten 
  förekommer 
  också 
  i 
  Beringshafvet 
  och 
  förmod- 
  

   ligen 
  är 
  det 
  denna, 
  som 
  enligt 
  J. 
  G. 
  Agardh 
  afRuprecht 
  

   blifvit 
  utdelad 
  under 
  namn 
  af 
  Phasganon 
  alatum. 
  Jfr 
  J. 
  G. 
  Ag. 
  

   Grönl. 
  Lam. 
  och 
  Fuc. 
  sid. 
  23. 
  Möjligen 
  är 
  det 
  samma 
  växt, 
  

   som 
  af 
  Seeman 
  blifvit 
  hemförd 
  från 
  nordkusten 
  af 
  Vest-Eski- 
  

   måernas 
  land 
  och 
  af 
  Harvey 
  i 
  förteckning 
  öfver 
  de 
  af 
  See- 
  

   man 
  samlade 
  algerna 
  blifvit 
  kallad 
  A. 
  esculenta. 
  

  

  Lefnadsförhållanden. 
  Växer 
  inom 
  den 
  sublitorala 
  regionen 
  

   på- 
  2—3 
  famnars 
  djup. 
  Den 
  föredrar 
  fast 
  bergbotten, 
  men 
  fin- 
  

   nes 
  också 
  på 
  grof 
  grusbotten, 
  ehuru 
  här 
  mindre 
  rikt 
  utveck- 
  

   lad. 
  Den 
  lefver 
  sällskapligt 
  och 
  bildar 
  med 
  andra 
  Laminarieer: 
  

   Laminaria 
  cuneifolia 
  och 
  L. 
  solidungida 
  en 
  utpräglad 
  Laminarie- 
  

   formation. 
  Jag 
  har 
  sett 
  exemplar 
  tagna 
  i 
  Ishafvet 
  under 
  april, 
  

   maj 
  och 
  juni. 
  Alla 
  hade 
  laminan 
  i 
  behåll 
  och 
  buro 
  en 
  riklig 
  

   mängd 
  sporofyller. 
  I 
  slutet 
  af 
  april 
  erhöll 
  jag 
  några 
  individ 
  

   med 
  utvecklad 
  sorus. 
  Dock 
  synes 
  artens 
  egentliga 
  zoospor- 
  

   bildningstid 
  infalla 
  senare, 
  antagligen 
  i 
  juli 
  månad. 
  

  

  Utbredning. 
  Hittills 
  med 
  säkerhet 
  känd 
  inom 
  polarhafvet 
  

   endast 
  från 
  östra 
  delen 
  af 
  det 
  Sibiriska 
  Ishafvet. 
  Här 
  var 
  den 
  

   på 
  alla 
  ställen 
  ymnig. 
  

  

  Fyndorter: 
  Sibiriska 
  Ishafvet: 
  Koljutschin-ön 
  och 
  på 
  två 
  

   ställen, 
  liggande 
  öster 
  om 
  Koljutschinfjordens 
  mynning, 
  ymnig. 
  

  

  Amerikanska 
  Ishafvet: 
  Nordkusten 
  af 
  Vest-Eskimåernas 
  

   land 
  (?). 
  

  

  Alaria 
  Oblonga 
  nob. 
  

  

  A. 
  stipite 
  perbrevi, 
  vix 
  ultra 
  pollicari, 
  terete; 
  rhachide 
  demum 
  pluri- 
  

   pollicari, 
  apicem 
  versus 
  incrassata, 
  compressa, 
  in 
  sectione 
  transversali 
  ellip- 
  

  

  