﻿VEG 
  A-EXPEDITIONENS 
  V 
  ET 
  EN 
  SK 
  A 
  PLIG 
  A 
  AR 
  B 
  ET 
  EN. 
  275 
  

  

  tica, 
  residuis 
  sporophyllorum 
  abjectorum 
  in 
  plantis 
  senilibus 
  longe 
  deorsum 
  

   plus 
  minus 
  distincte 
  muriculata, 
  abrupte 
  in 
  costam 
  abeunte; 
  lamina 
  elon- 
  

   gata, 
  lineari-oblonga, 
  basi 
  ovata, 
  vix 
  decurrente 
  vel 
  ovato-cordata, 
  usque 
  25 
  

   cm. 
  lata, 
  tenue 
  membranacea, 
  undulata; 
  costa 
  prominula, 
  in 
  sectione 
  trans- 
  

   versali 
  elliptica; 
  sporophyllis 
  numerosis, 
  subdistantibus. 
  petiolatis, 
  lanceo- 
  

   lato-spathulatis, 
  angustis 
  1,5—2 
  cm. 
  latis, 
  sterilibus 
  tenue 
  membranaceis, 
  

   parte 
  fertili 
  subpergameis, 
  margine 
  undulato-crispatis, 
  longe 
  infra 
  apicem 
  

   sorum 
  formantibus. 
  Tab. 
  22 
  et 
  25 
  fig. 
  21—24. 
  

  

  Artbeshrifning. 
  Rhimnerna 
  utgå 
  i 
  alternerande 
  kransar. 
  De 
  

   förgrena 
  sig 
  subdichotomt. 
  Grenarnas 
  längd 
  är 
  som 
  hos 
  andra 
  

   Laminarieer 
  kortare 
  och 
  gröfre 
  ju 
  fastare 
  underlaget 
  är. 
  

  

  Stipes 
  är 
  mycket 
  kort, 
  stundom 
  nästan 
  omärklig, 
  emedan 
  

   cauloiddelen 
  omedelbart 
  ofvanför 
  rhizirierna 
  bär 
  eller, 
  såsom 
  

   ärren 
  utvisa, 
  en 
  gång 
  har 
  burit 
  sporofyller. 
  Hos 
  äldre 
  exem- 
  

   plar 
  vexlar 
  dess 
  längd 
  oftast 
  mellan 
  0,5 
  och 
  2 
  cm. 
  Hos 
  myc- 
  

   ket 
  unga 
  exemplar 
  kan 
  stipitaldelen 
  skiljas 
  från 
  rhachis 
  derpå, 
  

   att 
  den 
  senare 
  har 
  större 
  tjocklek. 
  Hos 
  mycket 
  gamla 
  exem- 
  

   plar 
  är 
  gränsen 
  mellan 
  dessa 
  båda 
  afdelningar 
  af 
  cauloiddelen 
  

   otydlig, 
  emedan 
  ärren 
  efter 
  de 
  affallna 
  första 
  sporofyllerna 
  

   utplånats. 
  Till 
  omkretsen 
  är 
  stipes 
  nedtill 
  trind, 
  upptill, 
  der 
  

   den 
  öfvergår 
  i 
  rhachis, 
  något, 
  men 
  svagt 
  plattad. 
  Hos 
  det 
  

   äldsta 
  exemplar, 
  jag 
  träffat, 
  var 
  stipes 
  5 
  mm. 
  i 
  diameter. 
  

  

  Rhachis 
  tilltar 
  i 
  längd 
  i 
  den 
  mån 
  växten 
  blir 
  äldre 
  och 
  

   uppnår 
  en 
  längd 
  af 
  åtminstone 
  14 
  cm. 
  Nederst 
  är 
  den 
  nästan 
  

   trind, 
  men 
  tillplattas 
  uppåt 
  och 
  tilltar 
  i 
  tjocklek. 
  Ofvanför 
  

   de 
  öfversta 
  sporofyllerna 
  afsmalnar 
  den 
  hastigt 
  och 
  öfvergår 
  

   snart 
  i 
  kostan. 
  Den 
  sporofyllbärande 
  delen 
  är 
  i 
  genomskär- 
  

   ning 
  plattadt 
  elliptisk 
  åtminstone 
  ända 
  till 
  8 
  mm. 
  efter 
  den 
  

   längsta 
  diametern. 
  Olikheten 
  i 
  form 
  och 
  tjocklek 
  mellan 
  sti- 
  

   pes 
  och 
  rhachis 
  hos 
  samma 
  exemplar 
  visa 
  tig. 
  21 
  och 
  22 
  på 
  

   tan. 
  25. 
  

  

  Laminan 
  är, 
  såsom 
  figurerna 
  på 
  tafl. 
  22 
  utvisa, 
  såväl 
  

   hos 
  mycket 
  unga 
  som 
  hos 
  äldre 
  individ, 
  af 
  i 
  det 
  allra 
  när- 
  

   maste 
  samma 
  form, 
  utdraget 
  jembredt 
  aflång 
  eller 
  med 
  andra 
  

   ord 
  jembredt 
  lancettlik, 
  med 
  afrundad 
  icke 
  eller 
  nästan 
  omärk- 
  

   ligt 
  nedlöpande 
  bas. 
  Stundom 
  afsmalnar 
  den 
  något 
  hastigare 
  

   och 
  starkare 
  mot 
  spetsen 
  än 
  på 
  de 
  afbildade 
  exemplaren 
  och 
  

   understundom 
  är 
  basen 
  hos 
  mycket 
  gamla 
  exemplar 
  nästan 
  

   hjertlik. 
  Laminan 
  uppnår 
  en 
  betydlig 
  storlek, 
  men 
  sällan 
  ef- 
  

   hålles 
  något 
  individ 
  med 
  hela 
  laminan 
  i 
  behåll. 
  I 
  mina 
  sam- 
  

   lingar 
  finnes 
  ett 
  äldre 
  exemplar 
  med 
  nästan 
  fullständig 
  lamina. 
  

   Denna 
  är 
  — 
  mätt 
  torkad 
  — 
  90 
  cm. 
  lång 
  och 
  20 
  cm. 
  bred. 
  

   På 
  några 
  fragmentariska 
  exemplar 
  uppgår 
  bredden 
  till 
  nära 
  

   25 
  cm. 
  Äfven 
  hos 
  äldre 
  exemplar 
  med 
  mogna 
  zoosporangier 
  

  

  