﻿VEGA-EXPEDITIONENS 
  VETENSKAPLIGA 
  ARBETEN. 
  

  

  331 
  

  

  af 
  2:dra 
  ordningen. 
  Grenar 
  af 
  högre 
  ordning 
  än 
  2: 
  dra 
  äro 
  

   sällsynta. 
  Biaxlarna 
  af 
  första 
  ordningen 
  äro 
  nästan 
  qvastlikt 
  

   anordnade. 
  Hufvndaxeln 
  afsmalnar 
  märkbart 
  mot 
  basen, 
  bi- 
  

   axlarna 
  icke 
  eller 
  ytterst 
  obetydligt, 
  Ii 
  varpå 
  arten 
  äfven 
  habi- 
  

   tnelt 
  låter 
  skilja 
  sig 
  från 
  C 
  'oilonema-ar 
  'ter. 
  Mot 
  spetsen 
  afsmalna 
  

   grenarna 
  märkbart, 
  mer 
  hos 
  f. 
  elongata, 
  mindre 
  hos 
  f. 
  abbreviata, 
  

   Med 
  hänsyn 
  till 
  strukturen 
  sluter 
  arten 
  sig 
  närmast 
  D. 
  hippu- 
  

   roides. 
  Kortikallagret 
  bildas 
  af 
  små 
  kantiga, 
  i 
  optiskt 
  längd- 
  

   snitt 
  qvadratiska 
  eller 
  oregelbundet 
  fyrsidiga, 
  eller 
  i 
  bålens 
  

   nedre 
  del 
  rektangulära 
  celler. 
  De 
  senare 
  äro 
  ordnade 
  i 
  tem- 
  

   ligen 
  regelbundna 
  longitudinela 
  rader. 
  Kortikalcellerna 
  äro 
  

   mindre 
  rika 
  på 
  och 
  hafva 
  ett 
  ljusare 
  endokrom 
  än 
  hos 
  JD. 
  

   hippuroides. 
  Det 
  mäktiga 
  centrallagret 
  utgöres 
  af 
  långsträckta 
  

   jemförelsevis 
  tunnväggiga 
  celler 
  af 
  olika 
  vidd. 
  I 
  bålens 
  cen- 
  

   trum 
  finnes 
  hos 
  utvuxna 
  exemplar 
  nedtill 
  ett 
  mindre 
  antal 
  

   fina 
  cellrader, 
  liknande 
  dem, 
  som 
  förekomma 
  hos 
  D. 
  hippuv 
  'oides; 
  

   (fig. 
  13). 
  Hårbildningar 
  äro 
  sparsamma. 
  Zoosporangierna 
  an- 
  

   läggas 
  såsom 
  hos 
  andra 
  Dictyosiphon-SLvter 
  under 
  kortikallagret 
  

   och 
  äro 
  i 
  början 
  täckta 
  af 
  detta, 
  Från 
  ytan 
  sedda 
  hafva 
  de 
  

   en 
  ellipsoidisk 
  eller 
  rundadt 
  ellipsoidisk 
  form, 
  oftast 
  med 
  

   längdaxeln 
  i 
  bålens 
  längdriktning. 
  Stundom 
  äro 
  de 
  klot- 
  

   formiga. 
  Hos 
  f. 
  abbreviata 
  uppträda 
  de 
  i 
  täta 
  massor, 
  hos 
  f. 
  

   elongata 
  mindre 
  talrikt. 
  Då 
  de 
  äro 
  fullt 
  utvecklade, 
  uppgår 
  

   deras 
  längdaxel 
  (i 
  bålens 
  längdriktning) 
  till 
  60 
  /*. 
  (fig. 
  14 
  — 
  15). 
  

  

  Det 
  har 
  synts 
  mig, 
  att 
  det 
  skulle 
  göra 
  arten 
  D. 
  hippuroides 
  

   alltför 
  sväfvande, 
  om 
  man, 
  såsom 
  jag 
  förut 
  anf. 
  st. 
  gjort, 
  

   sökte 
  inrymma 
  under 
  den 
  en 
  så 
  mycket 
  från 
  dess 
  typiska 
  

   form 
  afvikande 
  växt, 
  som 
  den 
  nu 
  beskrifna. 
  Jag 
  har 
  derför 
  

   trott 
  mig 
  böra 
  anföra 
  den 
  under 
  ett 
  eget 
  namn. 
  

  

  Lefnadsförhållanden. 
  Förekommer 
  inom 
  öfre 
  delen 
  af 
  den 
  

   sublitorala 
  regionen, 
  vidfäst 
  stenar 
  på 
  2 
  — 
  5 
  famnars 
  djup, 
  f. 
  

   abbreviata 
  på 
  öppen, 
  f. 
  elongata 
  på 
  skyddad 
  kust. 
  Den 
  förra 
  

   växte 
  sällskaplig 
  i 
  betydliga 
  individmassor. 
  Zoosporangie- 
  

   bärande 
  exemplar 
  af 
  f. 
  abbreviata 
  samlade 
  jag 
  vid 
  No 
  vaja 
  

   Semljas 
  vestkust 
  under 
  juli, 
  af 
  f. 
  elongata 
  vid 
  Norges 
  nordkust 
  

   under 
  september. 
  

  

  Utbredning. 
  Känd 
  från 
  Norska 
  polarhafvet 
  och 
  Murmanska 
  

   hafvet. 
  Dess 
  nordligaste 
  fyndort 
  är 
  Gribowabay 
  vid 
  Novaja 
  

   Semljas 
  vestkust, 
  Lat. 
  N. 
  73°. 
  

  

  Fyndorter: 
  Norska 
  polarhafvet: 
  Finmarken 
  vid 
  Talvik 
  (f. 
  

   elongata), 
  lokal 
  och 
  sparsam. 
  

  

  Murmanska 
  hafvet: 
  Gribowabay 
  (f. 
  abbreviata). 
  

  

  