﻿348 
  KJELLMAN, 
  NORRA 
  ISHAFVETS 
  ALGFLORA 
  

  

  Murmansha 
  hafvet: 
  Ryska 
  Lappmarkens 
  och 
  Cisuralska 
  Sa- 
  

   mqjedlandets 
  kust, 
  temligen 
  allmän, 
  men 
  ej 
  ymnig 
  vid 
  vest- 
  

   kusten 
  af 
  Novaja 
  Semlja 
  och 
  Waigatsch. 
  

  

  Hvita 
  hafvet: 
  allmän 
  och 
  ymnig. 
  

  

  Kariska 
  hafvet: 
  Uddebay, 
  temligen 
  ymnig, 
  Aktiniaviken 
  

   och 
  Kap 
  Tscheljuskin 
  sparsam. 
  

  

  Sibiriska 
  Ishafvet: 
  temligen 
  ymnig 
  vid 
  Pitlekaj. 
  

  

  Baffinsbay: 
  Cumberland 
  Sound, 
  allmän, 
  Grönlands 
  vest- 
  

   kust 
  vid 
  Tessarmiut, 
  Nanortalik, 
  Liehtenau, 
  Kakortok, 
  Fisker- 
  

   nass, 
  Hunde 
  Islands, 
  Lat. 
  N. 
  73° 
  (flytande). 
  

  

  Pylaiella 
  Yaria 
  nob. 
  

  

  P. 
  thallo 
  racemose-ramoso; 
  ramis 
  sub 
  angulo 
  fere 
  recto 
  egredientibus 
  

   duplicis 
  generis, 
  longioribus 
  et 
  brevissimis 
  ; 
  his 
  e 
  singula 
  bis 
  denis 
  eellulis 
  

   contructis, 
  omnibus 
  vel 
  saltem 
  nonnullis, 
  vulgo 
  divisione 
  vario 
  modo 
  peracta, 
  

   in 
  zoosporangia 
  vario 
  modo 
  disposita 
  mutatis. 
  Tab. 
  27, 
  fig. 
  1 
  — 
  12. 
  

   Syn. 
  Ectocarpus 
  Landsburgii 
  Dickie, 
  Alg. 
  Sutherl. 
  1, 
  p. 
  1-12. 
  

   » 
  Vidovichii 
  Wittr. 
  in 
  Heugl. 
  Reise, 
  3, 
  p. 
  284. 
  

  

  Pylaiella 
  litoralis 
  Kjellm. 
  Spetsb. 
  Thall. 
  2, 
  p. 
  36; 
  ex 
  parte. 
  

  

  BesJcrifning. 
  I 
  de 
  af 
  Heugl 
  in 
  från 
  Spetsbergens 
  kust 
  

   hemförda 
  algsamlingarna 
  fans 
  en 
  egendomlig 
  Ectocarpé, 
  h 
  vil- 
  

   ken 
  bestämdes 
  till 
  E. 
  Vidovichii. 
  Densamma 
  träffade 
  äfven 
  

   jag 
  vid 
  Spetsbergens 
  kust 
  och 
  fann, 
  att 
  den 
  tillhörde 
  slägtet 
  

   Pylaiella. 
  Jag 
  höll 
  den 
  för 
  en 
  abnormt 
  utvecklad 
  form 
  af 
  den 
  

   månggestaltacle 
  P. 
  litoralis. 
  Både 
  de 
  af 
  Heuglin 
  och 
  de 
  af 
  mig 
  

   samlade 
  exemplaren 
  voro 
  i 
  det 
  utvecklingsstadium, 
  att 
  de 
  icke 
  

   med 
  säkerhet 
  kunde 
  bestämmas. 
  Jag 
  har 
  sedermera 
  vid 
  Nor- 
  

   ges 
  nordkust 
  funnit 
  samma 
  växt, 
  här 
  i 
  talrika, 
  fullt 
  utvecklade 
  

   exemplar. 
  Den 
  visar 
  sig 
  så 
  afvikande 
  i 
  många 
  afseenden 
  

   från 
  de 
  vanliga 
  Pylaiella-formemsi, 
  att 
  jag 
  måste 
  anse 
  den 
  till- 
  

   höra 
  en 
  annan 
  art 
  än 
  dessa. 
  För 
  den 
  föreslår 
  jag 
  här 
  nam- 
  

   net 
  varia, 
  h 
  vilket 
  skall 
  ange 
  den 
  stora 
  vexling 
  med 
  hänsyn 
  

   till 
  zoosporangiernas 
  utveckling, 
  som 
  arten 
  visar. 
  Växten 
  

   bildar 
  mörkt 
  olivbruna, 
  löst 
  invecklade 
  mattor, 
  hvilka 
  ligga 
  

   fria 
  på 
  bottnen 
  eller 
  hänga 
  på 
  större 
  alger. 
  Vidfästa 
  exemplar 
  

   har 
  jag 
  ej 
  funnit. 
  Bålen 
  är 
  upprepadt 
  racemöst 
  grenig, 
  med 
  

   tydlig 
  hufvudaxel 
  och 
  grenar 
  af 
  åtminstone 
  fyra 
  ordningar. 
  

   Grenarna 
  äro 
  af 
  två 
  slag: 
  långa 
  flercelliga 
  och 
  korta 
  1 
  — 
  10- 
  

   celliga. 
  De 
  förra 
  äro 
  fåtaliga, 
  utgå 
  än 
  ensamna, 
  än 
  två 
  och 
  

   två 
  motsatta. 
  Kortgrenarna, 
  på 
  hvilka 
  denna 
  art 
  lätt 
  kan 
  

   skiljas 
  från 
  P. 
  litoralis, 
  äro 
  talrika. 
  På 
  långa 
  sträckor 
  af 
  bålen 
  

   utgår 
  en 
  sådan 
  från 
  hvarje 
  cell. 
  De 
  äro 
  alltid 
  ensamma 
  och 
  

   utgå 
  under 
  en 
  rät 
  eller 
  nästan 
  rät 
  vinkel. 
  Långgrenarna 
  af- 
  

  

  